ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 822/365/17
адміністративне провадження № К/9901/23123/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                   Мацедонської В.Е., 
                                                                          Шевцової Н.В., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року (головуючий суддя - Петричкович А.І.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року (головуючий суддя - Граб Л.С., судді -   Біла Л.М., Гонтарук В.М.) у справі 
за  позовом  ОСОБА_1 
до Хмельницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Ліквідаційної комісії Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, 
треті особи: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, Міністерство внутрішніх справ України, 
про зобов`язання нарахувати та виплатити премію, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до  суду з позовом до Хмельницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов`язати Хмельницький міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 100% премії за вересень 2015 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Хмельницьким міським відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області порушено положення Кодексу законів України про працю  в частині невиплати позивачу премії.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що премія є виплатою індивідуального характеру, розмір якої залежить від особистого внеску та результатів роботи конкретно визначеного працівника і законодавство не встановлює обов`язку визначати розмір премій працівників у межах одного підрозділу на одному рівні. При цьому установлення щомісячної премії є диспозитивним правом, а не обов`язком керівника у межах затвердженого фонду оплати праці та, виходячи із якості роботи та завантаженості кожного працівника, кількості покладених завдань, результатів праці, дотримання трудової дисципліни тощо. Суди зауважили, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2016 наказ №728 скасовано лише в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а в частині зменшення виплати премії вказаний наказ не оскаржувався та є чинним.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
07 червня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, в якій позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що судами невірно застосовано положення трудового законодавства. Вказує, що судовим рішенням у справі №822/927/16 встановлено відсутність у його діях складу дисциплінарного проступку, а отже і відсутня підстава для позбавлення заходу заохочення у виді премії. Позивач вважає, що видом дисциплінарного стягнення було попередження про неповну посадову відповідність із зменшенням виплати премії на 100% за відповідний місяць, наказ про накладення якого і було скасовано в судовому порядку.  
Представником відповідачів та третьої особи до суду подано заперечення на касаційну скаргу, в яких вказано на безпідставність викладених в ній доводів. Посилається на помилковість висновків позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм Кодексу законів про працю України, адже такий не поширюється на позивача як особу рядового і начальницького складу. Вважає, що премія не є видом заохочення, а є складовою грошового забезпечення. Також зазначає, що такий вид дисциплінарного стягнення, як зменшення виплати премії, чинним законодавством не передбачений. Також посилається на скасування в судовому порядку дисциплінарного наказу щодо позивача лише в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в частині зменшення премії позивачу вказаний наказ не оскаржувався та є чинним. Отже, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що  п.1 наказу Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області №728 від 15.09.2015 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого СКР Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України в Хмельницькій області за порушення виконавчої та службової  дисципліни", за порушення наказу МВС України від 25.11.1996 №818, наказу УМВС від 22.07.2013 №830, наказу Хмельницького МВ УМВС від 14.08.2013 №505, наказу МВС України від 22.07.2012 №155, Закону України від 22.02.2006 "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що виразилося у неналежному зберіганні дублікатів ключів, пошкодженні іншого комплекту, порушення субординації, нетактовної, зверхньої та зухвалої поведінки, порушення правил субординації при інших працівниках міліції Зарічанського ВМ ХМВ УМВС, не визнання своєї вини та проявлену нещирість під час службового розслідування, старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Зарічанського відділу міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції ОСОБА_1 , попереджено про неповну посадову відповідність із зменшенням виплати премії на 100% за відповідний місяць.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.08.2016 скасовано наказ Хмельницького міського відділу УМВС України у Хмельницькій області №728 від 15 вересня 2015 в частині про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого СКР Зарічанського ВМ ХМВ УМВС України у Хмельницькій області капітана міліції ОСОБА_1 
14 листопада 2016 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про нарахування та виплату премії за вересень 2015 року, однак листом від 22 листопада 2016 року №29/10-198 останньому рекомендовано щодо звернутися до ліквідаційної комісії Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області.
У послідуючому, 01 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про нарахування та виплату премії за вересень 2015 року до голови комісії з припинення Хмельницького міського відділу УМВСУ в Хмельницькій області ОСОБА_2 
29.12.2016 пунктом 1 наказу Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області №1 "Про скасування наказу Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області від 15.09.2015 №728 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Зарічанського відділу міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції ОСОБА_1 ", скасовано наказ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області №728 від 15.09.2015 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Зарічанського відділу міліції Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області капітана міліції ОСОБА_1 , про що повідомлено останнього листом Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області №15828/121/119-2016 від 30.12.2016.
Однак, ОСОБА_1 , вважаючи, що його права щодо нарахування та виплати 100% премії за вересень 2015 року порушені, звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною 1 ст.19 Закону №565-XII від 20.12.1990 року "Про міліцію", який був чинним на час спірних правовідносин, форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Згідно пункту 2 Постанови КМ України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Відповідно до пунктів 1.5, 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яка була чинною на час спірних правовідносин, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо. Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Підпунктом 2.15.1 п.2.15 Інструкції №499 встановлено, що преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення. Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання.
Відповідно до п.п. 2.15.5 п.2.15 Інструкції №499, виплата премій особам рядового і начальницького складу, зменшення  її розміру або позбавлення в повному розмірі здійснюються за наказами керівників органів і підрозділів, закладів та установ Міністерства внутрішніх справ України. Накази про преміювання осіб рядового і начальницького складу видаються до 10-го числа кожного місяця на підставі мотивованих рапортів начальників структурних підрозділів, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії чи зменшення її розмірів зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до  Кодексу адміністративного судочинства  (далі -КАС України), внесені  Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим  Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
Суд зазначає, що премія особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ є окремою складовою грошового забезпечення та не належить до надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер.
Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби, але у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. Певний розмір премії вказаними нормативно-правовими актами не визначено.
Працівник може бути позбавлений премії або вона може бути зменшена у тому разі, якщо він у відповідному періоді допустив невиконання або неналежне виконання покладених на нього посадових обов`язків, що негативно вплинуло на загальні результати роботи, про що  має бути виданий відповідний наказ із зазначенням конкретних підстав позбавлення або зменшення премії.
Як встановили суди попередніх інстанцій, підставою для позбавлення позивача премії за спірний період слугували обставини притягнення його до дисциплінарної відповідальності наказом Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області №728 від 15.09.2015, яким капітана міліції ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідність із зменшенням виплати премії на 100% за відповідний місяць.
Оскільки вказаний наказ оскаржений позивачем та скасований в судовому порядку лише в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій, що в іншій частині - стосовно зменшення позивачу премії - вказаний наказ є чинним.
Суд критично оцінює посилання скаржника на те, що ним оскаржено дисциплінарний наказ в цілому, а також стосовно того, що зменшення виплати премії на 100% за відповідний місяць є одним дисциплінарним стягненням із попередженням про неповну посадову відповідність.
Суд зауважує, що дисциплінарним стягненням, застосованим до позивача наказом №728 від 15.09.2015 є саме «попередження про неповну посаду відповідність», тоді як такого виду стягнення, як «зменшення премії» діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено.
Суд зазначає, що премія є виплатою індивідуального характеру, розмір якої залежить від особистого внеску та результатів роботи конкретно визначеного працівника, встановлення премії є диспозитивним правом, а не обов`язком керівника, яке реалізується останнім виходячи із якості роботи конкретного співробітника, його продуктивності праці, результатів роботи.
Отже, враховуючи те, що зменшення премії не є видом дисциплінарного стягнення, беручи до уваги чинність наказу відповідача №728 від 15.09.2015 про позбавлення позивача премії за вересень 2015 року, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для зобов`язання Хмельницького міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 100% премії за вересень 2015 року.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено. 
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі № 822/365/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська  Н.В. Шевцова