ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 листопада 2020 року           справа №426/11852/17 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року (повне судове рішення складено 09 січня 2018 року в м. Сватове) в справі № 426/11852/17 (суддя в І інстанції Попова О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, що приймали участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Міністерства соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної у м. Луганську ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії по вирішенню спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач-2), Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районного у м. Луганську ради (далі – відповідач-3),Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська (далі – відповідач-4),  в якому просив суд: визнати причини пропуску строків звернення до адміністративного суду поважними, визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення   статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене у вигляді протоколу від 29 квітня 2014 року № 74 про визнання безпідставною видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2(1); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити з 01.07.2014 нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; зобов`язати УПСЗН Ленінської районної у м. Луганську ради поновити з 29.04.2014 нарахування усіх належних виплат як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року  поновлено позивачу пропущений процесуальний строк для звернення до суду, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сватівського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, надані щодо його участі у ліквідації аварії ЧАЕС.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року замінено третю особу у справі - Управління пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська на Біловодське  об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року в справі № 426/11852/17 скасовано.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Управління праці та соціального захисту населення Ленінської районного у м. Луганську ради, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 74 від 29.04.2014 року  в частині визнання безпідставної видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.07.2014 року.
Зобов`язано Управління праці та соціального  захисту населення Ленінської  районної у м. Луганську ради поновити з 29.04.2014 року ОСОБА_1 належних виплат як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено частково.
Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року, - скасовано, а справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року залишено без змін.

Отже, при нинішньому новому апеляційному розгляді справи предметом перегляду є лише рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області в частині зобов`язання цього відповідача поновити нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року.
В іншій частині вказаними вище судовими рішеннями в цій справі спір вже вирішений.

У відзиві на апеляційну скаргу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Сторони у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду судового засідання, тому, у відповідності п.2 ч. 1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), колегія суддів апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
На підставі  ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами в межах та доводів апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу № 1 від 30 січня 1998 року засідання повноважної комісії Генерального штабу Збройних Сил України по визначенню статусу осіб із числа військовослужбовців і військовозобов`язаних, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та витягу з протоколу комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 213 від 03.02.1998 року  було підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 другої категорії, який приймав участь у роботах в с. Терехи, м. Чорнобиль в період з 20 по 27 червня 1986 року. (а.с.9, 13).
20 лютого 2009 року позивачу був виданий дублікат посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи  першої категорії серії НОМЕР_1 с замість посвідчення НОМЕР_2 та вкладку до посвідчення № НОМЕР_3 (а.с. 20).
Відповідно довідки МСЕК № 063480 від 22.05.2008 позивачу встановлено друга група інвалідності з 21.05.2001 безстроково, захворювання, так,  пов`язане з виконанням обов`язків військової служби на ЛНА на ЧАЕС (а.с. 16).
Згідно витягу з протоколу № 74 від 29.04.2014 Комісії зі спірних питань  визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, прийнято рішення про безпідставну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2(1) ОСОБА_1 та не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження. Посвідчення підлягає вилученню з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.
Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували участь цієї особи у ліквідації аварії саме у зоні відчуження.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 796-ХІІ), Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (далі - Порядок № 51), Положенням про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом МНС України від 03.09.1998 р. № 260 (далі - Положення № 260).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 Закону № 796-XII, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;  
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 14 Закону № 796-XII визначено категорії осіб, які постраждали  внаслідок Чорнобильської катастрофи для встановлення пільг і компенсацій.
Так, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема,
1) інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті  10,  11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1,
2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:
- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;
- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;
- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;
Підстави для визначення статусу громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачені статтею 15 цього Закону.
Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» є документом, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У п.п. 2, 10 Порядку № 51 закріплено, що посвідчення є документом, який підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Видача посвідчень провадиться іншим  потерпілим  і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській  АЕС,  а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого  пов`язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Як зазначалось вище, суд апеляційної інстанції при первісному розгляді апеляційної скарги в своєму рішенні від 20.03.2018 дійшов висновку, що відповідачем-1 не доведено правомірність прийнятого рішення, а судом першої інстанції рішення прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.
Відтак, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 74 від 29.04.2014 року  в частині визнання безпідставної видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1).
В цій частині постановою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року судове рішення апеляційної інстанції залишено без змін.
Скасовуючи постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року, та направляючи справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив наступне:
«28. Судом апеляційної інстанції не встановлено, з якого часу позивач перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію, чи подавав до 01 липня 2014 року позивач до уповноваженого органу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1), безпідставність видачі якого встановлена рішенням Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, від 29 квітня 2014 року, оформленим протоколом № 74, (в подальшому дане рішення скасоване судом апеляційної інстанції за результатами розгляду даної справи, в даній частині судове рішення не оскаржується) та чи отримував позивач підвищення та надбавки до пенсії за вислугу років як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 01 липня 2014 року, якщо так, то яка причина припинення виплати таких, зокрема, чи було наведене рішення Комісії підставою для припинення позивачеві нарахувань підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року.
29. Встановлення даних обставин має важливе значення під час розгляду даної справи, оскільки свідчитиме, чи було порушеним право позивача на отримання підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, станом на час звернення до суду.
30. При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
31. Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.».
Враховуючи висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасована постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018, при новому розгляді апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, що з 01.07.2014 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. Цю обставину не заперечує і відповідач.
З письмових пояснень останнього вбачається, що пенсія позивачеві сплачується на підставі електронної пенсійної справи, оскільки паперова залишилась в м. Луганську, тобто, на території, яка тимчасово не контролюється Українською владою.
Відповідно до протоколу відповідача-2 (а.с. 19), з 01.07.2014 ОСОБА_1 призначена пенсія відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Таке призначення відбулось в порядку переведення з одного виду пенсії на інший згідно заяви ОСОБА_1 від 19.06.2014 (а.с. 16а). В цій заяві позивач стверджував про отримання пенсії як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС.
Зазначене підтверджується розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська № 167080 від 27.11.2013 (а.с. 18), в якому в графі «вид пенсії» вказано «По інв-ті в розмірі факт. збитків», що відповідає визначенню, передбаченому частиною першою статті 54 Закону № 796-ХІІ для державної пенсії особам, віднесеним до категорії 1.
В цьому ж розпорядженні міститься інформація щодо:
- причини інвалідності: «кал./захв. внасл. авар. ЧАЕС»;
- групи інвалідності: «ІІ»;
- ознака «ветеран інших війн ліквідатор аварії ЧК категорії 1 (у 1986 році)»;
- стажу: «список 1 (лікв. ав. ЧАЕС)»;
- в розділі «Розрахунок пенсії»: «підвищ. інв. армії, прир. до інв. війни 2 гр. (2 кат.) – 379,60 грн.», «дод. пенсія інв. 2 гр. внасл. ЧК ліквідатор (ст.49) – 379,60 грн.».
Отже, вказані документи підтверджують, що 
- до 01.07.2014 ОСОБА_1 була призначена державна пенсія згідно частини першої статті 54 Закону № 796-ХІІ як особі, віднесеній до категорії 1 учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, він перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України (в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська) та отримував пенсію;
- позивач подавав до 01 липня 2014 року до уповноваженого органу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1), а пенсійний орган, в свою чергу, враховував такий статус позивача при обчисленні пенсії.
- позивач отримував підвищення та надбавки до пенсії як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 01 липня 2014 року.
Цього не заперечував і відповідач-2 в своїх письмових поясненнях (а.с. 46зв).
При цьому зауважував, що позивач перебував(-є) на обліку в головному управлінні протягом трьох періодів:
- з 01.01.2007 по 31.10.2010, коли позивача вперше було прийнято на облік до органів Пенсійного фонду. Протягом зазначеного періоду до складу пенсії за вислугу років була включена надбавка як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- з 06.02.2012 по 30.11.2013. Протягом зазначеного періоду до складу пенсії позивача також була включена надбавка як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
- з 01.07.2014 по сьогоднішній день. Протягом зазначеного періоду до складу пенсії позивача надбавка як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС включена не була, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Матеріали пенсійних справ з документами до грудня 2014 року по справі позивача залишились за попереднім місцем розташування головного управління в м. Луганську.
Відповідач-2 рішення про припинення виплати позивачеві надбавки до пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не приймало, інформацією про обставини її припинення, якщо таке припинення мало місце, до липня 2014 року не володіє і не має володіти.
В зв`язку з цими обставинами апеляційний суд позбавлений можливості витребувати ще будь-які документи на підтвердження фактичних обставин в справі.
В той же час, згідно протоколу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 19), при обчисленні пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2014 будь-яких виплат, пов`язаних зі статусом позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, йому не нараховано та не виплачується.
Отже, відповідач-2 не заперечував факту отримання позивачем раніше надбавки до пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, проте, не навів доказів обґрунтованості припинення її виплати.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, відповідач-2, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів правомірності своїх дій.
Якщо причиною припинення виплати таких не було наведене рішення Комісії підставою для припинення позивачеві нарахувань підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року, а причиною невиплати надбавок та підвищень слугувала відсутність документів, які б підтверджували відповідний статус.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Як вказувалось раніше, у зв`язку з тим, що на частині території України (в т.ч. в м. Луганську, де перебував на обліку ОСОБА_1 в територіальному органу Пенсійного фонду України) перестали здійснювати свої повноваження органи державної влади, паперова пенсійна справа позивача залишилась на тимчасово неконтрольованій українською владою частині території. Ця обставина зумовила той факт, що паперова справа ОСОБА_1 в зв`язку з поданою ним заявою про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, призначеної за Законом № 796-ХІІ, на пенсію за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ залишилась в м. Луганську.
Однак, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не заперечувало той факт, що раніше до пенсії нараховувалась та сплачувалась надбавка як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В зв`язку з цим, якщо відсутність відповідних документів стала наслідком того, що відповідач-2 їх втратив, в його діях наявна провина, а права позивача підлягають відновленню.
Якщо причиною припинення виплати таких було наведене рішення Комісії підставою для припинення позивачеві нарахувань підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01 липня 2014 року, то у в зв`язку зі скасуванням такого рішення право позивача на їх отримання також підлягає відновленню.
У відповідності до ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  № 796-ХІІ, документами, що підтверджуються статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом є посвідчення особи,  яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (із вкладкою).
Оскільки позовні вимоги в частині скасування рішення відповідача-1 задоволені,  вимоги до відповідача-2 є похідними, тому що наявність посвідчення є підставою для отримання позивачем пільг та компенсацій, передбачених Законом № 796-ІІ.
В будь-якому випадку, обидві обставини не можуть слугувати підставами для обмеження ОСОБА_1 у праві на отримання належних йому виплат, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставою  для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне  з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 09 січня 2018 року в справі № 426/11852/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити ОСОБА_1 нарахування підвищень та надбавок до пенсії за вислугу років як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 01.07.2014 року.
Повне судове рішення – 19 листопада 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І.В. Сіваченко

Судді                                                                                 Т.Г. Гаврищук

                                                                                                          А.А. Блохін