ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 грудня 2020 року           справа №200/5048/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є.,
представника позивача Бичкова О.Є.,
представника відповідача Помалюк І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року  у справі  № 200/5048/20-а (головуючий І інстанції Тарасенко І.М.)   за позовом   Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»   до   Головного управління ДПС у Донецькій області про  визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0000190402 від 28.01.2020 та податкового повідомлення-рішення № 0000200402 від 28.01.2020 ,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма В1) №0000190402 від 28.01.2020 року та податкове повідомлення рішення (форма В3) №0000200402 від 28.01.2020 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято безпідставно та з порушенням діючого законодавства, вони не відповідають фактичним обставинам господарських правовідносин, оскільки реальність господарських операцій підтверджується первинними документами та документами бухгалтерського обліку. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року позов задоволено. 
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення – рішення (форма В1) № 0000190402 від 28.01.2020 року та податкове повідомлення – рішення (форма В3) № 0000200402 від 28.01.2020 року.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, ненадання вірної оцінки обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити  задоволенні позовних вимог. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивачем безпідставно визначено суми податкового кредиту по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за вересень 2019 року у розмірі 11478,33 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2019 року на 11478,33 грн.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про правомірність формування податкового кредиту ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця”  за вересень 2019 року на загальну суму 86935,31 грн, оскільки позивачем під час перевірки та надання заперечень не надано всіх первинних документів, зокрема, калькуляції вартості робіт під час проведення ремонту, на підставі якої розраховуються фактично понесені витрати. 
На підтвердження права на бюджетне відшкодування по контрагенту ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» у сумі податку 56666,67 грн до заперечень на акт перевірки позивачем надано копію податкової накладної №158 від 30.09.2019 року та витяг з ЄРПН від 15.10.2019 року. Жодного іншого первинного документа, щодо взаєморозрахунків ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» з ТОВ НВО «Інкор і Ко», підтверджуючих правомірність віднесення суми ПДВ у розмірі 56666,67 грн до бюджетного відшкодування вересня 2019 року до перевірки та розгляду заперечень позивачем не надано. 
Щодо відмови у наданні бюджетного відшкодування по контрагенту ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» у сумі податку 3333333,33 грн, апелянт зазначив, що до сплати бюджетного відшкодування віднесене податкова накладна №3107144 від 30.07.2018 року, яка була виписана ПрАТ «АКХЗ» на послуги автотранспорту, які не є предметом Договору №787/16Сб від 23.12.2016 року. 
Станом на дату надання декларації за вересень 2019 року все від`ємне значення за липень 2019 року було використано у заявках бюджетного відшкодування, таким чином, за вказаним договором на постачання коксохімічної продукції в оплату заявленого відшкодування сума ПДВ віднесена двічі, при цьому послуги автотранспорту платіжним дорученням №188159 від 24.09.2019 року взагалі не сплачувались.
В порушення п. 200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового Кодексу, Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21 встановлено, що ТОВ НВО «Інкор і Ко» завищено суму від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) в податковій декларації з ПДВ за вересень 2019 року на суму 1383597 грн, але враховуючи той факт що частково сума рядка 21 була зменшена у відповідності з попередніми актами перевірки то різниця, що підлягає зменшенню за вересень 2019 року складає 98414 грн. 
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року здійснено заміну позивача у справі ТОВ НВО «Інкор і Ко» на його правонаступника Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції. 
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Науково-виробниче об`єднання “ІНКОР і КО”, місцезнаходження: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, 116а, ком. 184, код ЄДРПОУ 31297266, перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Донецькій області.
Головним управлінням ДПС у Донецькій області було проведено документальну  позапланову невиїзну перевірку позивача з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2019 року.
За результати перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробничого об`єднання “ІНКОР і КО” № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року, яким були встановлені порушення норм податкового законодавства: п. 44.1, п.п 44.1 ст. 44, п. 48.1 ст. 48, п. 50.1 ст. 50, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 2001., п. 200.4 ст. 200, п 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, п. 5, п. 12 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 січня 2000 року № 20, що призвело до ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку; завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2019 року на 98414,00 грн., відмолено у бюджетному відшкодуванні на 3631666,00 та як наслідок заниження від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) на суму 3631666,00 грн.; завищено суми від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду за вересень 2019 року (р. 21) у розмірі 1383597,00 грн.
Позивачем подано заперечення на Акт перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 до Головного управління ДПС у Донецькій області.
Листом № 6522/05-99-04-02 від 24.01.2020 року, заперечення були залишені без задоволення.
На підставі висновків Акту перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 відповідачем прийняті податкові повідомлення – рішення: Форми В1 № 0000190402 від 28.01.2020 року на суму 98414 грн., сума завищення бюджетного відшкодування та на суму 49207,00 грн., штрафні санкції; форми В3 № 0000200402 від 28.01.2020 року на суму 3390000,00 грн. сума завищення бюджетного відшкодування.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ “Науково-виробничого об`єднання “ІНКОР і КО” була подана скарга № 1505-19з від 06.12.2019 року до Державної податкової служби України.
Рішенням ДПС України № 15000/6/99-00-08-05-02-06 від 29.04.2020 року спірні податкові повідомлення – рішення залишені без змін, а скаргу без задоволення.
Скасовуючи спірні податкові повідомлення-рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони були прийняті безпідставно та не відповідають фактичним обставинам господарських правовідносин позивача та його контрагентів. 
Оцінка суду. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Таким чином, вказаною нормою встановлено механізм визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню. Ця норма не містить жодних вимог до дій платника та жодних правових наслідків за їх не виконання.
Крім того, приписами пп. “в” п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України лише передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Вказаною нормою визначено альтернативне право платника на зарахування до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Тобто, ця норма містить лише права платника та не містить жодних вимог до дій платника і жодних правових наслідків за їх не виконання.
Відповідно до абз. “г” п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу
Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ “НВО “ІНКОР і КО” пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, П. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі чого визначається безпідставне формування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суми податкового кредиту за вересень 2019 року у розмірі 11478,33 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2019 року на 11478,33 грн.
Підставою для такого висновку податкового органу визначено проведення документального оформлення господарських операцій по взаємовідносинам з даним контрагентом: договором № 5615 та специфікацією № 1 було обумовлено: ремонт компресору 4ВУ1-5/9;вартість робіт – 54800 грн., у тому числі ПДВ 20% - 9133,33 грн.; наявність калькуляції, рахунків – фактур, актів КБ-2в, довідок КБ-3 тощо. Згідно акту здачі – приймання робіт від 14.08.2019 року № ОА-0000047 та податкової накладної від 14.08.2019 року № 20 номенклатура ймовірно відремонтованого компресору – 4ВУ-5/9. ТТН від 22.07.2019 року № 119-СН виписано на компресор повітряний стаціонарний 4ВУ1-5/9М4, необхідні реквізити у вказаній товарно-транспортній накладній відсутні; товарно-транспортну накладну щодо повернення компресору не надано. Інших документів щодо взаємовідносин ТО НВО “ІНКОР і КО” та ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано. 
Контролюючий орган зазначив, що це унеможливлює ідентифікацію ТМЦ у всіх вказаних документах. У ході перевірки розглядалось питання щодо відображення, виписаних та зареєстрованих у ЄРДПН підприємством ФОП ОСОБА_1 податкової накладної на адресу ТОВ НВО “ІНКОР і КО” № 20 від 14.08.2019 року на суму ПД 11478,33 грн.
Суд вважає помилковим такий висновок податкового органу, з огляду на наступне. 
Судами встановлено, що ТОВ НВО “ІНКОР і КО” до податкової декларації з ПДВ за вересень 2019 року включено до складу податкового кредиту суму податкового кредиту ПДВ 11478,83 грн., на підставі податкової накладної № 20 (дата реєстрації 28.08.2019 року).
Вказана накладна, отримана від ФОП ОСОБА_1 була складена та зареєстрована в ЄРПН, що не заперечує податковий орган та є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує іншого додаткового підтвердження.
Крім того, в Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року відсутня інформація про проведення зустрічної перевірки у контрагента. 
Податковий орган у вказаному Акті відобразив факт укладання Договору № 5615 від 03.07.2019 року між ТОВ НВО “ІНКОР і КО” та ФОП ОСОБА_1 , який не визнано недійсним або фіктивним.
На виконання умов договору позивачем складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 14.08.2019 року № ОА-0000047, який є первинним документом, що апелянтом не заперечується. 
Розрахунок з боку ТОВ НВО “ІНКОР і КО” за виконані роботи за договором підтверджується дорученням № 171397 від 14.08.2019 року на суму 50000 грн. та № 174473 від 22.08.2019 року на суму 18870,00 грн.
Зазначені документи, які містяться в матеріалах справи, свідчать про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) підпадають під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу позивача. Дані документи підтверджують суть та розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, її справжність та ділову мету.
Суд вважає незмістовним посилання апелянта, на відсутність у позивача документів які б свідчили про транспортування придбаного товару, оскільки такі документи, зокрема, товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, висновки податкового органу про підтвердження/не підтвердження податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування з операцій виконання підрядних робіт в залежності від наявності, або відсутності ТТН не відповідають нормам Податкового кодексу України.
Враховуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про помилковість висновку податкового органу в частині необґрунтованості включення суми ПДВ 11478,33 грн по взаємовідносинам та порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит по податковій накладній № 20 від 14.08.2019 року не має, а реальність господарської операції підтверджується як первинними документами та і документами бухгалтерського обліку.
Щодо формування податкового кредиту ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” (код ЄДРПОУ 40075815) за вересень 2019 року на загальну суму 86935,31 грн, суд зазначає наступне.
Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі чого визначається безпідставне формування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” суми податкового кредиту за вересень 2019 року у розмірі 86935,31 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за вересень 2019 року на суму 86935,31 грн. 
Підставою для таких висновків контролюючого органу стало не надання позивачем до перевірки документів, щодо підтвердження фактичного виконання деповського ремонту вантажних вагонів-цистерн передбачених договором № 5147, а саме: актів приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих вагонів; фактичну калькуляцію ремонту вагонів; додаток № 2 від 06.05.2019 року до договору № 5147 та іншу інформацію, яка висвітлить вищезазначене питання. 
На думку податкового органу зазначене свідчить про те, що ТОВ НВО “ІНКОР і КО” проведено документальне оформлення господарських операцій по взаємовідносинам з даним контрагентом-постачальником, які фактично не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства та не мали реального характеру.
Разом з тим, матеріали справи свідчать, що позивачем до податкової декларації з ПДВ за вересень 2019 року включено до складу податкового кредиту суму ПДВ 86925,31 грн., на підставі податкових накладених № 69 (дата реєстрації 06.08.2019 року) та № 82 (дата реєстрації 12.08.2019 року). складених та зареєстрованих в ЄРПН СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця”.
Листом № 1169-19з від 30.09.2019 року ТОВ НВО “ІНКОР і КО” надіслало листа РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця”, в якому просило переплату у розмірі 521611,88 грн. по п/д № 2427 від 24.07.2019 року та п/д № 2630 від 31.07.2019 року перебросити з договору з капітального ремонту № ДОН/В-19238/НЮ-П/5148 на договір по деповському ремонту Дон/В-19248/НЮ-П. У зв`язку із чим було складено розрахунку коригування по податкових накладних № 94/82 та № 95/69.
Вказані податкові накладні отримані від СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця”, були складені та зареєстровані в ЄРПН, що не заперечує контролюючий орган, та є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь – якого іншого додаткового підтвердження.
Крім того, в Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року відсутня інформація про проведення зустрічної перевірки у контрагента.
Податковий орган в Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року відображає факт укладання Договору № 5147 (Дон/В-19248/НЮ-П) від 26.04.2019 року між ТОВ НВО “ІНКОР і КО” та РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця”, не визнано недійсним або фіктивним. Позивачем даний договір було надано податковому органу.
На виконання умов договору були складені акти виконаних робіт, а саме: акт № 68 від 29.08.2019 року на 12613,49 грн., акт № 538від 16.08.2019 року на 29,40 грн., акт № 524 від 31.07.2019 року на суму 20634,37 грн., акт № 636 від 31.08.2019 року на суму 3583,24 грн., акт № 653 від 31.08.2019 року на суму 4599,66 грн., акт № 635 від 31.08.2019 року на суму 158776,48 грн., акт № 523 від 31.07.2019 року на суму 1011368,72 грн.
Вказані акти виконаних робіт є первинними документами, які підтверджують отримання наданих послуг.
Розрахунок з боку ТОВ НВО “ІНКОР і КО” за виконані роботи за договором підтверджується платіжними дорученнями № 2472 від 24.07.2019 року на суму 248644,75 грн. та № 2630 від 31.07.2019 року на суму 272967,13 грн.
Посилання апелянта на не надання позивачем калькуляції вартості ремонтних робіт є безпідставними, оскільки калькуляція не вважається первинним документом та не може слугувати підставою для відображення чи не відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку, що підтверджують листи Мінфіну України № 31-34000-10-16/14618 від 29.05.2009 року, № 31-08410-07/23-357/246 від 15.02.2013 року.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 10.06.2019 року у справі № 804/5840/16.
У вказаній справі суд зазначив, що запитувані податковим органом документи такі як калькуляції, лімітно-забірні картки, технологічні картки, картки розкрою тощо не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, у зв`язку з чим, віднесення цих документів податковим інспектором до первинних бухгалтерських документів є безпідставними.
Отже, калькуляція не є обов`язковим документом бухгалтерського обліку і не може свідчити про порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Податкові накладні “Костянтинівським вагонним депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” виписувалися по першій дії, що була передплата, тому суми податкових накладних та актів не співпадають.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що реальність господарських операцій по взаємовідносинам позивача з СП “Костянтинівське вагонне депо” РФ “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” підтверджується первинними документами та документами бухгалтерського обліку.
Таким чином, висновок податкового органу про порушення позивачем  пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит по податковим накладним № 69/731 від 24.07.2019 року та № 82/731 від 31.07.2019 року є помилковим. 
Щодо доводів апелянта про безпідставне формування відшкодування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з ТОВ “Д.Трейдинг” (код ЄДРПОУ 42751799) за вересень 2019 року на загальну суму 241666,67 грн, суд зазначає наступне.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” п. 200., п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України – безпідставне формування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ТОВ “Д.Трейдінг” (код ЄДРПОУ 42751799) на суму податку 241666,67 грн. та на вказану суму платнику податку відмовлено у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку та як наслідок занижене від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) на суму 241666,67 грн.
Підставою для таких висновків податкового органу стало те, що підприємством у ході документальної перевірки надано платіжні доручення: № 188151 від 24.09.2019 року щодо сплати грошових коштів постачальнику ТОВ “Д.Трейдінг” на загальну суму 82450,60 грн. у тому числі ПДВ 13741,77 грн. з призначенням платежу – “оплата за активну електроенергію за серпень 2019 року дог. № 2-1-2019/304/5358 від 30.04.2019 року рах. № 117849 від 31.08.2019 року”; № 188152 від 24.09.2019 року щодо сплати грошових коштів постачальнику ТОВ “Д.Тредійнг” на загальну суму 1367549,40 грн. у тому числі ПДВ 227924,90 грн. з призначенням платежу – “оплата за активну електроенергію за жовтень 2019 року дог. № 2-1-2019/304/5358 від 30.04.2019 року рах № 118123 від 18.09.2019 року”.
Відповідно до додатку № 5 до податкової декларації за серпень 2019 року та Реєстру сплати бюджетного відшкодування за серпень 2019 року до податкового кредиту вказаного періоду було віднесено суму ПДВ у розмірі 362500 грн. по податковій накладній № 308 від 31.08.2019 року (зареєстрованої 12.09.2019 року). Зазначена податкова накладна була оплачена платіжним дорученням № 170237 від 09.08.2019 року на суму 2175000 грн., у тому числі ПДВ 362500 грн., включена до додатку № 3, заявлена до бюджетного відшкодування у серпні 2019 року (ряд 20.2.1) та підтверджена актом документальної позапланової невиїзної перевірки від 15.11.2019 року № 240/05-99-12-04-02/31297266. Тобто, сплата постачальнику ТОВ “Д.Трейдінг” за серпень 2019 року вже відбулась.
Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.
ТОВ НВО “ІНКОР і КО” до податкової декларації з ПДІ за вересень 2019 року включено до складу податкового кредиту податкову накладну № 218 (дата реєстрації 11.10.2019 року).
Вказана податкова накладна, отримана позивачем від ТОВ “Д.Трейдінг”, була складена та зареєстрована в ЄРПН, що не спростовує контролюючий орган в Акті перевірки № 388, та є для ТОВ НВО “ІНКОР і КО” достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Крім того, в Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року відсутня інформація про проведення зустрічної перевірки у контрагента.
Позивач зазначив у своєму позові, та підтвердив доказами, що ним помилково було вказано в платіжних дорученнях № 188151 та № 188152 призначення платежу як оплата за серпень, та за жовтень 2019 року відповідно.
В зв`язку з чим було направлено листа № 1149-19з від 25.09.2019 року на адресу ТОВ “Д.Трейдінг” зі зміною призначення платежу на “оплата за активну електроенергію за вересень 2019 року дог. № 2-1-2019/304/5358 від 30.04.2019 року № 117243 від 15.08.2019 року”.
Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних впливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.”
Таким чином, відсутні будь-які підстави для висновків податкового органу про необґрунтованість включення суми ПДВ 241666,67 грн. по взаємовідносинам з ТОВ “Д.Трейдінг” та порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит по податковій накладній № 218 від 30.09.2019 року. Натомість,  реальність господарської операції підтверджується як первинними  документами так і документами бухгалтерського обліку.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно безпідставного формування бюджетного відшкодування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі” (код ЄДРПОУ 31018149) за вересень 2019 року на загальну суму 56666,67 грн, суд зазначає наступне. 
Перевіркою встановлено порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” п. 200.1 п 200 4 ст. 200 Податкового кодексу України – безпідставне формування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі” на суму податку 56666,67 грн. на вказану суму платнику відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, як наслідок встановлено заниження від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р,21) у розмірі 56666,67 грн. Підставою для таких висновків стало те, що ТОВ НОВ “ІНКОР і КО” було безпідставно включено до бюджетного відшкодування вересня 2019 року сплату ПДВ у розмірі 56666,67 грн. по сумі податкового кредиту та від`ємного значення наступного податкового періоду – жовтня 2019 року, що суперечить вищенаведеним нормам Податкового кодексу України.
Суд вважає помилковим такий висновок податкового органу, з огляду на наступне.
ТОВ НВО “ІНКОР і КО” до податкової декларації з ПДВ за вересень 2019 року включено до складу податкову накладну № 158 (дата реєстрації 11.10.2019 року).
Податкова накладна отримана позивачем від ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережні”, була складена та зареєстрована в ЄРПН, що також не спростовується апелянтом в Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року, та є для ТОВ НВО “ІНКОР і КО” достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Крім того у Акті перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року відсутня інформація про проведення зустрічної перевірки у контрагента.
Пунктом 187.10 ст. 187 Податкового кодексу України, визначено перелік товарів/послуг та категорії споживачів, при здійсненні операції з якими застосовується особливий порядок податкового обліку (касовий метод). 
ТОВ НВО “ІНКОР і КО” є споживачем визначеного переліку товарів/послуг тому застосував касовий метод. 
Відповідно до пп. 14.1.266 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України,  касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу – метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку, відкритих в установах банків, та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).
Наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичних рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. (Лист ВАСУ від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11 “Щодо підтвердження даних податкового обліку”).
Таким чином, фактично будь яких підстав для висновків податкового органу про необґрунтованість включення суми ПДВ 566666,67 грн. по взаємовідносинам з ТОВ “ДТЕК Високовольтні мережі” та порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит по податковій накладній № 158 від 30.09.2019 року не має, а реальність господарської операції підтверджується як первинним документами, так і документами бухгалтерського обліку.
Стосовно доводів апелянта в частині безпідставного формуванню бюджетного відшкодування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” по взаємовідносинам з ПРАВТ “АКХЗ” (код ЄДРПОУ 00191075) за вересень 2019 року на загальну суму 3333333,33 грн., суд зазначає наступне.
Перевіркою встановлено порушення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України – безпідставне формування ТОВ НВО “ІНКОР і КО” бюджетного відшкодування по взаємовідносинам з ПРАТ “АКХЗ”, код ЄДРПОУ 00191075 на суму податку 3333333,33 грн., на вказану суму платнику повідомлено у наданні бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, як наслідок встановлено заниження від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) у розмірі 3333333,33 грн. Підставою для таких висновків контролерів стало те, що станом на дату надання декларації за вересень 2019 року все від`ємне значення за липень 2019 року було використано у заявках бюджетного відшкодування, зрозуміло що за вказаним договором на постачання коксохімічної продукції в оплату заявленого відшкодування сума ПДВ у розмірі 2301,01 грн. віднесена двічі, при цьому послуги автотранспорту платіжним дорученням № 188159 від 24.09.2019 року не сплачувались.
Суд не може погодитись у висновками податкового органу, з огляду на вищевикладене.
ТОВ НВО “ІНКОР і КО” до податкової декларації з ПДВ за вересень 2019 року включено до складу бюджетного відшкодування ПДВ.
Договір на послуги автотранспорту з ПРАТ “АКХЗ” не укладався. 
На виконання послуг надання автотранспорту ПРАТ “АКХЗЦ було складено Акт № 92109329 від 31.07.2018 року, який є первинним документом.
Доказів подвійного включення ТОВ НВО “ІНКОР і КО” до бюджетного відшкодування суми ПДВ у розмірі 2301,01 грн.   Акт перевірки № 388/05-99-04-02/31297266 від 17.12.2019 року не містить.
Всі податкові накладні між ТОВ НВО “ІНКОР і КО” та ПРАТ “АКХЗ” були складені та зареєстровані в ЄРПН, що також не заперечується апелянтом, та є достатньою підставою для ТОВ НВО “ІНКОР і КО” для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Розрахунок суми бюджетного відшкодування ПДВ у податковій декларації за вересень 2019 року ТОВ НВО “ІНКОР і КО” задекларовано на підставі права, що визначено у п. 200.1, та 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.
Нормами Податкового кодексу України не встановлено жодних норм щодо заявленого до бюджетного відшкодування суми від`ємного значення ПДВ в розмірі фактичної сплати суми податку за поставки тільки звітного періоду.
Розрахунок з боку позивача за виконання умов договору № 787/16 СБ від 23.12.2016 року підтверджується платіжним дорученням № 188159 від 24.09.2019 року.
Отже, ТОВ НВО “ІНКОР і КО” при декларуванні суми бюджетного відшкодування у податковій декларації з ПДВ за вересень 2019 року було дотримано всіх вимог, встановлених пп. 200.1, пп. 200.3, пп. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. Податкового кодексу України, податкове законодавство України ґрунтується на презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192  і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.
За правилами статей 109, 110 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Частиною другою статті 6 Конвенції визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 липня 2002 року “Справа “Компанія “Вестберґатаксі Актіеболаґ” та Вуліч проти Швеції” зазначено, що загальний характер правових норм, які регулюють питання податкових штрафів, та мета стягнення, яке має водночас і запобіжний, і каральний характер, з достатньою очевидністю вказують на те, що - для цілей статті 6 Конвенції заявники обвинувачувалися в кримінальному правопорушенні.
Отже, у справі “Компанія “Вестберґатаксі Актіеболаґ” та Вуліч проти Швеції” було застосовано третій критерій тесту Енгеля для визначення випадків, коли йдеться про кримінальне обвинувачення, у розумінні Конвенції, а саме  критерій правових наслідків для адресата.
Таким чином, Європейський суд з прав людини розцінює податкові правопорушення, як різновид кримінального обвинувачення для цілей застосування Конвенції.
Передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України штрафи, за своєю тяжкістю та каральним характером, цілком відповідають санкціям притаманним для застосування за кримінальні правопорушення, відтак наявні всі підстави для застосування частин другої статті 6 Конвенції, яка, у свою чергу, унеможливлює притягнення до відповідальності особи за відсутності вини.
З вищенаведеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слід зробити висновок про те, що застосування до платника наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, передбаченої статтею 120-1 Податкового кодексу України, можливе лише за наявності його вини. У свою чергу, відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 819/777/17, від 26.06.2018 року у справі № 808/2127/17, від 12.02.2019 року у справі № 802/2253/16-а.
За таких обставин, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року  у справі  № 200/5048/20-а – залишити без задоволення. 
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року  у справі  № 200/5048/20-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 грудня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 07 грудня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                               І.Д. Компанієць

Судді                                                                                         А.В. Гайдар

                                                                                                  Л.В. Ястребова