ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1764/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                       Бєлової Л.В. 
суддів:                                                                                           Аліменка В.О.,
                                                               Безименної Н.В.   

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач,    ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 жовтня 2018 року № 0001053-5706-1024.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно з даними офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньо ринкова вартість автомобіля Ford EDGE 2017 року випуску з об`ємом циліндрів двигуна 2,0 (дизель) для цілей оподаткування транспортним податковм відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року зі змінами, вартість нового транспортного засобу становить 1  411  945,00 грн.
У тексті апеляційної скарги відповідач просить здійснювати розгляд справи за участі його представника. 
Щодо заявленого відповідачем клопотання колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів,  враховуючи  обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю сторін у відкритому судовому засіданні.
Також, Головне управління ДПС у Київській області звертається з клопотанням про заміну відповідача - Головного управління ДФС у Київській області в порядку процесуального правонаступництва.
Згідно з    Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018    утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України. Також, згідно з    розпорядженням Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019     Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї    постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019    № 227    «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України»    (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тобто, фактично функції з реалізації державної податкової політики наразі виконуються Державною податковою службою України, в той час як згідно з вищенаведеними положеннями, здійснення функцій Державної фіскальної служби припинено.
Згідно зі  статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відтак, колегія суддів вирішила замінити сторону по справі, а саме: відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на правонаступника, належного відповідача - Головне управління Державної податкової служби у Київській області.
Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу - автомобіля марки Ford Edge, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з об`ємом циліндрів двигуна 1997 куб.см., 2017 року випуску, дата першої реєстрації - 13 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
23 жовтня 2018 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0001053-5706-1024, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2018 р. у сумі 8333 грн. 33 коп.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що при обчисленні вартості вказаного автомобіля податковим органом помилково було застосовано дані, які не відповідали фактичним відомостями щодо його характеристик.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Податковий кодекс України  регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).
01 січня 2015 року набрав чинності  Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції  статті 267 ПК України  було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до підпункту  267.1.1  пункту  267.1  статті  267 ПК України  платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктами оподаткування, відповідно до підпункту  267.2.1  пункту  267.2  статті  267 Податкового кодексу України, є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за    методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб - сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
У відповідності до приписів пунктів  267.3,  267.4,  267.5  та 267.6 статті  267 Податкового кодексу України  базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Статтею 8 Закону України`Про Державний бюджет України на 2018 рік»  встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2018 року становить 3 723,00 грн.
Відтак, платниками транспортного податку з фізичних осіб за 2018 рік є фізичні особи, що мають у володінні транспортний засіб, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2018 року, та інформація про який розміщена на офіційному веб-сайті Мінекономіки.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена  постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66  (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403  (Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.
Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.
Згідно з пунктом 3 Методики №66, джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).
Відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля від 12 вересня 2018 року № 030-18-С позивачем придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «ДИЛЕРСЬКА КОМПАНІЯ «ПОЛТАВА-АВТОСВІТ» автомобіль Ford Edge 2017 року випуску об`єм двигуна 1997 куб.см вартістю 1  275  000,00 грн. з ПДВ (а.с. 9).
Отже, позивачем належними доказами підтверджено, що вартість належного йому автомобіля    Ford Edge 2017 року випуску об`єм двигуна 1997 куб.см станом на 01 січня 2018 року становить 1  275  000,00 грн. з ПДВ, тобто менше ніж  375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня 2018 року.
При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, при обчисленні вартості вказаного автомобіля податковим органом помилково було застосовано дані, які не відповідали фактичним відомостями щодо його характеристик (а.с.40), оскільки вказано, що цей автомобіль 2018 року випуску, тоді як згідно з свідоцтвом про реєстрацію автомобіль 2017 року випуску (а.с.12). 
До того ж, апелянт зазначає про вартість нового транспортного засобу, в той час як згідно з положеннями підпункту  267.2.1  пункту  267.2  статті  267 Податкового кодексу України для цілей оподаткування транспортним податковм врахуванню підлягає середньоринкова вартість.
Також, колегія суддів звертає увагу, що згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті Мінекономрозвитку, відповідно до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році встановлено, що автомобіль Ford Edge 2017 року випуску, з дизельним двигуном, може бути об`єктом оподаткування виключно у випадку, якщо об`єм циліндрів двигуна дорівнює 2.0 літрів (тобто 2000 см.куб).
Однак, з матеріалів справи вбачається, що об`єм циліндрів двигуна автомобіля, що належить позивачу становить 1997 куб.см, тобто не досягає 2000 куб.см.
Положення  статті 4 Податкового кодексу України  закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку.
Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт  4.1.4. пункту  4.1. статті  4 Податкового кодексу України).
Натомість, чинним законодавством не передбачена можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 822/2687/17.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем надано достатні документальні докази, якими підтверджено протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в той час, як відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість винесеного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2  статті 19 Конституції України  та частиною 2  статті 2 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. 
Згідно з положеннями  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - залишити без задоволення. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.
Повний текст постанови складено 28.10.2020.

Головуючий суддя                                                                                                                                                                Л.В. Бєлова 

Судді                                                                                                                                                                                                              В.О. Аліменко, 

                                                                                                                          Н.В. Безименна