Постанова
Іменем України
 
30 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 442/2269/18-ц
провадження № 61-7847св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року у складі суддів: Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П., 
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                         ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, після смерті якого вона як спадкоємець за законом належного йому на день смерті майна, в тому числі і квартири АДРЕСА_1 , через відсутність документів, необхідних для оформлення спадщини, які знаходяться у ОСОБА_2 (матір чоловіка), через постійну зайнятість щодо догляду за важкохворими батьками не мала можливості займатися оформленням спадщини, і через свою юридичну необізнаність не подала своєчасно до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Окрім цього посилалася на некваліфіковану правову допомогу адвоката ОСОБА_3 , яка не вчинила жодних дій для оформлення нею спадкових прав на майно і не роз`яснила їй необхідність подання протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Через некомпетентність адвоката, її недобросовісність, вона пропустила встановлений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.  Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просила поновити шестимісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області                                       від 20 вересня 2018 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду мотивовано тим,що як на підставу для визначення додаткового строку позивач посилається на те, що у неї були відсутні усі необхідні документи для оформлення спадщини після смерті чоловіка, так як вони зберігалися у ОСОБА_2 , яка не бажала їх надати їй. Ще однією із підстав є те, що вона змушена постійно займатися доглядом своїх важкохворих батьків: матері ОСОБА_5 , яка була паралізована після перенесення інсульту, постійно перебувала у лежачу стані (інвалід І групи), та батька- ОСОБА_6 , який не здатний ходити,  і вона також здійснювала за ним догляд, регулярно їздила до нього, а тому не мала можливості займатися процедурою оформлення спадщини.Саме тому позивач з метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_4 звернулася за правовою допомогою до адвоката ОСОБА_3 Однак через недобросовісність та некомпетентність дій адвоката ОСОБА_3 вона пропустила встановлений 6-місячний строк для належного прийняття спадщини. Факт того, що дії адвоката ОСОБА_3 призвели до негативних правових наслідків та суттєвих ускладнень в оформленні позивачем спадкових прав, встановлено рішенням КДК адвокатури Львівської області № 8/2/2-2018 від 30 серпня 2018 року за скаргою                        ОСОБА_1 , яким адвоката ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, аналізуючи наведене вище, суд дійшов переконання, що позивач ОСОБА_1 має право як спадкоємець за законом на прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 і вона вчасно почала займатися питанням оформлення спадщини (в межах 6-місячного строку), однак в силу об`єктивних незалежних від неї обставин не змогла у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 серпня 2018 року вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину                           ОСОБА_1 є те, що заявник на час відкриття спадщини не проживала разом зі спадкодавцем, заява нею була подана після спливу строку, передбаченого для прийняття спадщини, письмова згода іншого спадкоємця на прийняття спадщини заявницею відсутня, а тому вона вважається такою, що спадщину не прийняла. Відсутність у спадкодавця оригіналів документів в період подання заяви про прийняття спадщини не може бути поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при поданні заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцеві.Крім того, матеріалами справи підтверджується, що такі документи при оформленні спадщини були надані іншим спадкоємцем за законом ОСОБА_2 , матір`ю спадкодавця, яка в заяві про прийняття спадщини зазначила, що дружина померлого ОСОБА_1 також є спадкоємцем за законом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона за станом здоров`я не мала можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а посилання позивача як на поважність причини пропуску нею шестимісячного строку на хворобу матері та батька, які є інвалідами, не є доказами поважності пропуску строку, оскільки такі не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій, оскільки, доглядаючи батьків, позивач не була позбавлена можливості подати заяву до нотаріальної контори.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи касаційної скарги
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що через недобросовісність та некомпетентність дій адвоката ОСОБА_3 вона пропустила встановлений 6-місячний строк для належного прийняття спадщини. Факт того, що дії адвоката ОСОБА_3 призвели до негативних правових наслідків та суттєвих ускладнень в оформленні позивачем спадкових прав, встановлено рішенням КДК адвокатури Львівської області № 8/2/2-2018 від 30 серпня                         2018 року за скаргою   ОСОБА_1 , яким адвоката ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Хвороба батьків не є причиною пропуску строку на прийняття спадщини, а є підставою її звернення за допомогою до адвоката, який неналежним чином виконав свої обов`язки. 
(2) Позиція відповідача
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що позивач більше                       20 років не проживала із спадкодавцем; усі необхідні для прийняття спадщини документи були надані нотаріусу нею при відкритті спадкової справи, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини. Крім того, позивач зверталася до нотаріуса у встановлений строк, проте подавати відповідну заяву відмовилася у зв`язку із наявністю боргів у спадкодавця, після погашення нею цих боргів, звернулася із заявою про прийняття спадщини, проте був пропущений шестимісячний строк. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року                               № 460-ІХ (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-ІХ).
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року   № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 є його матір`ю.
Постановою нотаріуса від 20 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявни на час відкриття спадщини не проживала разом зі спадкодавцем, заява нею була подана після спливу строку, передбаченого для прийняття спадщини (20 серпня 2018 року), письмова згода іншого спадкоємця на прийняття спадщини заявницею відсутня, а тому вона вважається такою, що спадщину не прийняла.
Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття. 
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; причини пропуску строку визнані судом поважними.
У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі                              № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;                2) ці обставини визнані судом поважними».
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тобто? саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Таким чином, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.
Враховуючи наведене, ухвалюючи рішення, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на те, що зазначені нею причини пропуску строку на подання заяви для прийняття спадщини не є тими об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України, при цьому зазначені заявником у касаційній скарзі обставини були предметом дослідження судом та не підлягають додатковому встановленню.
Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Ргопіпа V. ІІкгаіпе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
ПостановуЛьвівського апеляційного суду від 04 березня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                      С. П. Штелик 
 
                                                                                                               А. А. Калараш
 
                                                                                                               В. М. Сімоненко