УХВАЛА

06 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 0540/9339/18-а
адміністративне провадження №К/9901/11243/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання дій протиправними і визнання відсутності повноважень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд зі спільним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - «ГУ ДФС у Донецькій області»), Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання дій протиправними і визнання відсутності повноважень.

Донецький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 19 грудня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Це рішення Перший апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 23 квітня 2019 року скасував частково. Позов у справі №0540/9339/18-а задовольнив частково: визнав протиправними дії ГУ ДФС у Донецькій області щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 №2-6 від 4 серпня 2018 року; зобов`язав ГУ ДФС у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №2-6 від 4 серпня 2018 року у відповідності до Закону України «Про доступ до публічної інформації»; закрив провадження в частині позовних вимог про визнання відсутності повноважень.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року залишив без змін.

У касаційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області просить скасувати постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а, а рішення суду першої інстанції залишити в силі. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 8 травня 2020 року визнано неповажними підстави пропуску строку Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області на касаційне оскарження постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а.

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області було залишено без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом надання до суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав пропуску цього строку з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи.

На виконання ухвали Верховного Суду від 8 травня 2020 року скаржник направив до суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, 2) касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань.

У встановлений строк скаржник усунув недоліки касаційної скарги, а тому вона відповідає вимогам статті 330 КАС України, що дає змогу суду вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник зазначає, що первинна касаційна скарга подана у строки, передбачені законодавством, проте у зв`язку із відсутністю належного зв`язку між інспекціями відбувається несвоєчасне надходження документів. Також, посилається на те, що з початку 2017 року зросло навантаження на працівників юридичних підрозділів та на необхідність додаткового часу для пересилання поштової кореспонденції з міста Крамоторськ до міста Маріуполя.

Вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строків на касаційне оскарження колегія суддів виходить з такого.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки і перевірки наведених заявником у відповідній заяві причин пропуску такого строку суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки й перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можливо встановити існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

З наданих скаржником до касаційної скарги матеріалів вбачається, що  касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а вже подавалась, проте, ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року була повернута у зв`язку із не сплатою скаржником судового збору.

Платіжним дорученням №891 від 27 грудня 2019 року скаржником сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі: 1409,60 грн.
Проте, із повторною касаційною скаргою скаржник до суду касаційної інстанції звернувся лише 21 квітня 2020 року.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Причини пропуску строку касаційного оскарження судового рішення є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У контексті наведеного, зважаючи на положення вказаних правових норм законодавства, невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Отже, вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових меж, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Крім цього, посилання податкового органу як на підставу поважності причин пропуску строку, на навантаження у  працівників юридичних підрозділів та на необхідність додаткового часу для пересилання поштової кореспонденції з міста Крамоторськ до міста Маріуполя визнаються Судом неповажними, оскільки, такі обставини не можуть бути підставою, яка з об`єктивних та непереборних причин  зумовлює наявність у податкового органу права на порушення вимог чинного процесуального законодавства щодо строків звернення до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" від 23 жовтня 1996 року; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" від 19 грудня 1997 року).

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків - досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Крім того, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин і правового регулювання колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області строку на касаційне оскарження постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі №0540/9339/18-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Служби безпеки України, Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях про визнання дій протиправними і визнання відсутності повноважень.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.
……………………………
…………………………….
…………………………….
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду