Ухвала
23 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 757/65490/19-ц
провадження № 61-18771ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі за позовом фірми «Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» («ETRANSA» Speditions Artiengesellschaft) до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року позивач фірма «Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» («ETRANSA» Speditions Artiengesellschaft) звернулась до суду з позовом 
до ОСОБА_1 , у якому просила визнати додаткову угоду № 1 
від 01 лютого 2007 року до трудового договору (контракту) від 05 січня 
2007 року, укладену з відповідачем ОСОБА_1 , недійсною.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 02 грудня 2020 року, позов фірми «Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» («ETRANSA» Speditions Artiengesellschaft) до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним задоволено.
Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 01 лютого 2007 року 
до трудового договору (контракту) від 05 січня 2007 року, укладену між фірмою «Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» в особі Голови правління Кочеткова А. О. і ОСОБА_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
17 грудня 2020 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року 
і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального 
і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Заявник вказує також на відсутність висновку Верховного Суду щодо 
питання застосування норм права у подібних правовідносинах 
(пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України) та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок неналежного дослідження судом зібраних 
у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року подана 
у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України. 
З урахуванням наведеного, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
У заяві, доданій до касаційної скарги, заявник просить зупинити дію рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 
2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 
2020 року.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду 
або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Оскільки заявником не доведено об`єктивної необхідності зупинення дії оскаржених судових рішень суду першої та апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що заява є немотивованою і задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом фірми Етранса» Шпедіціонс Акціенгезеллшафт» («ETRANSA» Speditions Artiengesellschaft) 
до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року. 
Витребувати з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу 
№ 757/65490/19-ц.
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення дії рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року 
та постанови Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року відмовити.
Надіслати позивачу копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою 
і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 19 січня 2021 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович