ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004166 пров. № А/857/10356/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                  Сеника Р.Б., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання          Лутчин А.М.,
позивача                                                   ОСОБА_1 ,
представника відповідача                              Кожухар І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  від 11 серпня 2020 року щодо вирішення питання про встановлення судового контролю у справі № 1.380.2019.004166 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними (ухвала суду першої інстанції прийнята суддею Кухар Н.А. в м. Львові Львівської області 11.07.2020 року згідно протоколу судового засідання о 11:06 год., повний текст складено 79.08.2020), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.004166 задоволено позов ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ). Визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 сум грошового забезпечення, зобов`язано ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2018 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення основного розміру пенсії 88 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. 
28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про встановлення судового контролю в адміністративній справі № 1.380.2019.004166, встановивши строк для подання звіту про виконання судового рішення від 31.10.2019 року та за результатами розгляду звіту застосувати застосувавши до керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, наслідки, передбачені ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року клопотання ОСОБА_1 про судовий контроль задоволено частково.
Зобов`язано ГУ ПФУ подати звіт про виконання рішення суду від 31.10.2019 року у справі №  1.380.2019.004166 протягом одного  місяця з дня набрання ухвали законної сили.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, та підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ГУ ПФУ рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 у справі № 1.380.2019.004166 - виконано. Проведено перерахунок пенсії позивачу, а доплату пенсії ОСОБА_1 включено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється державою за окремою бюджетною програмою.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу скористався, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
В судовому засіданні представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги, позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, з таких підстав.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що відповідач  зазначене вище рішення суду  виконав не повністю, що стало підставою для звернення позивача до суду із клопотанням про встановлення судового контролю та застосувати до керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, наслідків, передбачених ст. 382 КАС України.
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить обов`язковість судового рішення. Крім того, у ст. 129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини  (далі - ЄСПЛ)право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень.
Зокрема, ЄСПЛ висловив у рішеннях по справах «Юрій Миколайович Іванов проти України», заява № 40450/04; «Горнсбі проти Греці» (Hornsby v. Greece), заява № 107/1995/613/701 позицію про те, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.
Для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення ЄСПЛ від 20.07.2004р. у справі «Шмалько проти України»).
Крім того, ЄСПЛ неодноразово зазначав, що невиконання рішень національних судів в Україні - системна проблема (зокрема, справа «Бурмич та інші проти України», заява № 46852/13).
Необхідність максимального забезпечення судом у кожній справі дотримання принципу обов`язковості судового рішення, зумовлено також тим, що невиконання рішень суду призводить до зниження довіри людей до судової влади, а також посилює переконання того, що вирішити спір (правову проблему), використовуючи звернення до суду, є неефективним.
Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
При цьому, застосування судового контролю є наслідком обґрунтованого припущення про невиконання судового рішення зі сторони суб`єкта владних повноважень або достовірно підтвердженого під час розгляду заяви факту невиконання судового рішення.
Водночас, правове значення для наслідків застосованого судового контролю матимуть причини невиконання судового рішення (зокрема, об`єктивна неможливість чи допущене зволікання зі сторони боржника).
Апеляційним судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року виконано частково, а саме: в частині виплати доплати пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення за період з 01.01.2018 по січень 2020 в сумі 33553, 49 грн. не виконано.
Також, ОСОБА_1 включено до реєстру судових рішень № 54432, виконання яких здійснюється державою за окремою бюджетною програмою, відповідно до   постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі – Постанова № 649).
Більше того, як вірно зазначив суд першої інстанції, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року визнані протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови № 649.
Тобто на час розгляду заяви позивача про судовий контроль за виконанням судового рішення положення Постанови № 649, якими визначався застосований відповідачем у спірних правовідносинах механізм погашення заборгованості з пенсійних виплат не діяв.
Таким чином, у відповідача існує обов`язок виплатити позивачу борг з пенсійних виплат і такий обов`язок відповідачем не виконано.
Із урахуванням наведеного слідує, що, незважаючи на вжиті заходи, рішення суду виконано зі сторони пенсійного органу лише частково, при цьому факт включення позивача до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, не може вважатися належним виконанням судового рішення, оскільки такого механізму виконання не встановлено.
За твердженнями апелянта виплата сум проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду буде здійснюватися за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України, що свідчить про правову невизначеність такого механізму виконання судового рішення та відтерміновує його виконання на невизначений час через відсутність бюджетного фінансування.
Таким чином, загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного позитивного результату, а тому виникає необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення.
Оцінюючи в сукупності вищезазначене, судом першої інстанції наведено достатні і вагомі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, через що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 316, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду  від 11 серпня 2020 року щодо вирішення питання про встановлення судового контролю у справі № 1.380.2019.004166 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 05.11.2020