УХВАЛА

09 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 240/11481/19
адміністративне провадження № К/9901/24048/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В.,   Губської   О.А.,
перевірив касаційну скаргу Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року 
у справі №240/11481/19
за позовом ОСОБА_1 
до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України 
про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути з Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України на користь позивача компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплату належного грошового забезпечення за період з 30 червня 2015 року по 28 червня 2016 року за посадою начальника адміністративної групи Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України) за період з 30 червня 2015 року по 10 вересня 2019 року у сумі 362453,52 гривень.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Стягнуто з Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України на користь позивача середній заробіток за затримку при звільненні повного розрахунку в частині виплати  грошового забезпечення за період з 30 червня 2015 року по 28 червня 2016 року, за весь час затримки по день фактичного розрахунку із 01 вересня 2016 року по 10 вересня 2019 року у сумі 122310,68 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду відповідачем подано касаційну скаргу.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду даної справи є стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні за посадою начальника адміністративної групи Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, позивач мав спеціальне звання полковник.
Отже, позивач є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.
Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, судом не встановлені, таких застережень касаційна скарга також не містить.
Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу   подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, які є передумовою перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2020 року у справі №240/11481/19 за позовом ОСОБА_1 до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак   О.А. Губська