22-ц/804/3281/20 
                                                                                266/3460/20 

                                                                  П О С Т А Н О В А   
                                                       ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ
     „10”  листопада 2020 року                                                  місто Маріуполь  Донецької  області 
Єдиний унікальний номер 266/3460/20
Номер провадження 22-ц/804/3281/20
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Пономарьової О.М. , Попової С.А.
за участю секретаря: Грішко С. В.
учасники справи :  
позивач – АТ КБ «ПриватБанк»
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року головуючого судді Федотової В.М. зі складанням повного тексту судового рішення 26 серпня 2020 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за договором кредиту,-
В С Т А Н О В И В :
У липні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 10 травня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який в подальшому було збільшено до 4000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав умови договору, станом на 31 березня 2020 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній  сумі 134 713,18 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом – 3900,39 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом з 10 травня 2011 року по 29 квітня 2019 року у сумі 130 812,79 грн. Оскільки в добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплачує, позивач змушений звернутися до суду  за захистом порушених прав та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 31 березня 2020 року у розмірі 134 713,18 грн за кредитним договором  та судові витрати у розмірі 2102 грн.
Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк»  – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 травня 2011 року в розмірі 626, 65 грн та судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі  09,67 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3900,39 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 130 812, 79 грн за період з 10 травня 2011 року по 29 квітня 2019 року та ухвалити в цій  частині нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування доводів скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. У даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про його згоду з усіма умовами цього договору, під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування. Таким чином, відповідач приєднався до запропонованої банком пропозиції. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Виписка про рух коштів була надана  до суду разом із позовом та в порушення вимог ст. ст. 79-77,80-81,209,213,229 ЦПК України не досліджена судом першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу  не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду  першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Шишелова Н.В. надала письмові пояснення та  підтримала доводи апеляційної скарги. Звернула увагу на помилковість розрахунків,проведених судом першої інстанції ,  та на розмір процентів ,відповідно до ст.625 ЦК України . 
У судове  засідання  апеляційного суду ОСОБА_1 не з*явилася, належним чином була  повідомлена  про дату, час і місце судового засідання шляхом отримання  судової повістки, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.124). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. ч.1,4  ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції  не обмежений  доводами та вимогами апеляційної скарги,якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права,які є обов*язковою підставою для скасування рішення,або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
           Відповідно до  ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
            Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
           Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1  ст.  626 ЦК України).
           Відповідно до ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
          Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
          Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
           Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
         Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому , з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
        Згідно  статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
          Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
        Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Судом першої інстанції встановлено, що 10  травня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який в подальшому було збільшено до 4000 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», отримавши платіжну картку (а.с. 21-22). 
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» відповідач отримала картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2   зі строком дії  перевипущеної картки до останнього дня  грудня 2016 року (а.с. 20).
Після укладання договору, відповідач користувалася виданою карткою «Універсальна», здійснюючи платежі, розрахунки та поновлюючи рахунок, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с. 9-18).
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 березня 2020 року становить  в загальній  сумі 134 713,18 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом – 3900,39 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом з 10 травня 2011 року по 29 квітня 2019 року у сумі 130 812,79  грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги,суд першої інстанції виходив з того,що відповідач підтвердив свою згоду на те,що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг,Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір,що підтверджено підписом у заяві. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач  вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту. 
Згідно з умовами договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 2,5% в місяць, 30 % річних, яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
          Оскільки  строк дії картки продовжувався до 13 грудня 2016 року, то  суд з урахуванням наданого розрахунку заборгованості, вважав , що правовою підставою для нарахування та стягнення  відсотків за користування кредитом в межах заявлених вимог є період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року.
         Нарахування процентів позичальнику  ОСОБА_1   після спливу дії кредитного договору у грудні  2016  року не відповідає вимогам матеріального права і не узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12  від 28 березня 2018 року , де вмотивовано законодавчо врегульоване припинення нарахування процентів із закінченням строку дії кредитного договору.   
         З вказаними висновками суду ,повністю погоджується  і суд апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону,відповідають фактичним обставинам справи  . Судом перевірені письмові докази та їм надано  відповідну оцінку  . Доводи апеляційної скарги у вказаній частині необґрунтовані.  
Згідно  з положеннями пункту 4 частини 1, частини 4 статті 376 ЦПК, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Розраховуючи заборгованість за кредитним договором ,суд встановив,що за період з 10 травня 2011 року по 31 серпня 2014 року відповідач мав заборгованість перед позивачем за користування кредитом у сумі 3 994,15  грн. Заборгованість за відсотками за користуванням кредитом, із розрахунку первісно встановленої та погодженої сторонами відсоткової ставки  у розмірі 30% річних, та виходячи з реального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі  3994,15 грн,  за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року, становить 2658,50 грн та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача ( 3994,15 грн*0,08%*852=2658,50 грн де 3994,15 грн - заборгованість за кредитом; 852 - кількість днів прострочення; 30 %/360=0,08% відсоткова ставка). За період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року відповідач сплатив 6026,75 грн заборгованості за відсотками за користуванням кредитом.З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те,що  з ОСОБА_1   слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 626,65  грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі – 3994,15 грн  та з заборгованості за процентами за користування кредитом  у сумі 2658, 50 грн (за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року) за виключення суми 6026,75 грн сплаченої відповідачем , тобто (3994,15 грн+2658,50 грн– 6026,75 грн =  626,65 грн.). 
Проте,суд апеляційної інстанції не погоджується з проведеним судом розрахунком заборгованості  за кредитним договором № б/н від 10 травня 2011 року  та визначеною  сумою заборгованості у розмірі 626 грн.65 коп. 
Так,здійснюючи розрахунок заборгованості ,судом не звернуто уваги та не враховано,що за період з вересня 2014 року по грудень 2016 року відповідач продовжував користування кредитними коштами,що призводило до зміни розміру тіла кредиту,та розрахунок заборгованості, з урахуванням відсотків у розмірі 30% річних (2,5% щомісячних) з 01 вересня 2014 року (з часу збільшення відсоткової ставки) по 31 грудня 2016 року (в межах строку дії картки), буде становити : відсоткова ставка на день - 30%/ 360 = 0,0833%. Період  :  з 01 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 року – розмір відсотків складає 103,14 грн (заборгованість за кредитом – 3 994,15 грн, днів прострочення - 31 ) ; 02 жовтня 2014 року  по 06 жовтня 2014 року складає 12,99 грн (заборгованість за кредитом 3898,11 грн, днів прострочення -4 ); 06 жовтня 2014 року по 27 жовтня 2014 року складає 68,21 грн (заборгованість за кредитом 3899,20 грн,днів прострочення - 21); 27 жовтня 2014 року по 01 листопада 2014 року складає 15,83 грн (заборгованість за кредитом -3 800 грн, днів прострочення - 5 ); 01 листопада 2014 року по 29 листопада 2014 року складає 91,13 грн (заборгованість за кредитом - 3907 грн, днів прострочення - 28 ) ; 29 листопада 2014 року по 02 грудня 2014 року складає 09,55 грн (заборгованість за кредитом - 3820 грн, днів прострочення -3 ) ; 02 грудня 2014 року по 05 грудня 2014 року складає 09,55 грн (заборгованість за кредитом 3820,39 грн, днів прострочення - 3 ); 05 грудня 2014 року по 11 грудня 2014 року складає 19,40 грн (заборгованість за кредитом - 3880,39 грн, днів прострочення -6 ) ; 11 грудня 2014 року по 31 грудня 2016 року складає 2440,02 грн (заборгованість за кредитом -3900,39 грн, днів прострочення -751 ). Всього з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року нараховано відсотків  2666,68 грн. 
Крім того,судом першої інстанції не враховано, що станом на 01 вересня 2014 року, нараховано відсотків до сплати 204,76 грн (12 стовбець розрахунку). Отже,відсотки нараховані за узгодженою відсотковою ставкою 30 % річних відповідачем з дня фактичного користування кредитними коштами по 31 грудня 2016 року (в межах строку дії картки ) складають 2666,68+204,76 = 2871,44 грн, а не 2658,50 грн, як розрахував суд. 
Здійсненою перевіркою   розрахунку  заборгованості (а.с.9-12) ,  виписки про рух коштів (а.с.13-18)  встановлено , що   з 01 вересня 2014 року відповідач  сплатив 6630,52 грн  заборгованості за користування кредитом .
Тобто,з ОСОБА_1   до стягнення на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом у розмірі  235,07 грн , яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 3994,15грн  та з заборгованості  за процентами  за користування кредитом у сумі 2871,44 грн (за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року ) за виключенням сплаченої суми  6630,52 грн  ( 3994,15 грн + 2871,44 грн = 6865,59 грн – 6630,52 грн= 235,07 грн ).
Судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення про часткове задоволення позовних вимог .  Помилковість розрахунку,проведеного судом першої інстанції   не може бути усунута шляхом виправлення описок та помилок , а тому  суд  апеляційної інстанції ,встановивши, що це порушення  призвело до неправильного вирішення справи , вважає необхідним  змінити судове рішення  в мотивувальній та резолютивній частині ,стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором  № б/н від 10 травня 2011 року в розмірі 235,07 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін. 
Посилання представника позивача у письмових поясненнях до апеляційної скарги ,на стягнення заборгованості відсотків, розрахованих в порядку ст.625 ЦК України,судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються,оскільки суперечать змісту позовних вимог банку, з яких вбачається, що банк в якості зобов*язання визначив не суму відповідальності в розумінні норми ст.625 ЦК України , а заложив суму розрахованих  відсотків , з урахуванням підвищення, у зв*язку із невиконанням умов договору. 
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
        Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
        Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки рішення суду першої інстанції змінено  в частині,  і за новим рішенням частково стягується заборгованість за кредитним договором, то підлягає зміні присуджений розмір судового збору з  ОСОБА_1     на користь АТ КБ «ПриватБанк» з 09,67 грн. на 03,57 грн. в пропорції до задоволених позовних вимог : заявлено позивачем позов з ціною  134 713 ,18  грн. або 100%;  задоволено позов банку за наслідками розгляду справи  на загальну суму  235,07 грн.(0,17%) ; судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача  ОСОБА_1   за подання позовної заяви банком, становить 03,57 грн. (0,17% від сплаченого судового збору за подання позовної заяви 2881,50 грн.(а.с.6). За наслідками апеляційного розгляду з відповідача ОСОБА_1   підлягає стягненню на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» частково витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 05,36 грн.(0,17% від сплаченого судового збору 3153 грн (а.с.81,97). 
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382  ЦПК України, апеляційний суд –

                                                                   П О С Т А Н О В И В  :

Апеляційну  скаргу  акціонерного  товариства  комерційного  банку  «ПриватБанк» – задовольнити частково .
Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року  в частині  розміру  стягнення заборгованості та судових витрат – змінити .
           Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3    на користь акціонерного товариства комерційного  банку  «ПриватБанк» ( код ЄДРПОУ 14360570)  суму заборгованості за кредитним договором  № б/н від 10 травня 2011 року в розмірі 235 (двісті тридцять п`ять) грн  07 коп. ,  судові витрати, понесені у зв*язку з розглядом справи , у суді першої інстанції у розмірі  03 (три) грн 57 коп. та  судові витрати , понесені у зв*язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ,  у розмірі 05 ( п`ять  ) грн 36  коп. 
           В  іншій частині  рішення  залишити без змін . 
         Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
          Повний текст постанови складений 18  листопада 2020 року. 

            Судді: