Єдиний унікальний номер 233/691/20 
Номер провадження 22-ц/804/2909/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/691/20
Номер провадження 22-ц/804/2909/20
13 жовтня 2020 року             м. Бахмут
Донецький апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.
учасники справи:
позивач: Акціонерне Товариство Комерційного банку «ПриватБанк»
представник позивача: Крилова Олена Леонідівна
відповідач: ОСОБА_1 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»
на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року, повний текст якого складено суддею Наумик О.О. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 30 червня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, -

ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
07.02.2020 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулося Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив,  що відповідно до укладеного Договору, який складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів Банку, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 7000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Кредитні зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з  відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.03.2012 станом на 10.12.2019 в розмірі 16 905,85 грн, з яких: 11904,86 грн – заборгованість за тілом кредиту; в т. ч.: 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 11 904,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 873,58 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 2846,18 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн – фіксована частина, 781,23 грн – процентна складова.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ
30 червня 2020 року заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з вказаним рішенням, представник Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Вважає рішення суду першої інстанції  необґрунтованим і незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.
  В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, тобто він був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу. Відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами.
Зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у стягненні заборгованості за фактично отримані кредитні кошти у розмірі 11 904, 86 грн, оскільки ця заборгованість підтверджена належними та допустимими доказами. Щодо відмови суду у стягненні неустойки та процентів, то судом першої інстанції не враховано висновки Верховного суду у подібних правовідносинах.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено.
20.03.2012 між Публічним акціонерним товариством «ПриватБанк» (з 21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження волевиявлення щодо укладення з позивачем кредитного договору відповідачем підписана «Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» (а.с.10,62), в якій зазначено, що відповідач погодився з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним і Банком договір надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден його умовами, які зобов`язався виконувати, та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті https://privatbank.ua.
До «Анкети-заяви» позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.63,64-80).
Згідно з довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а.с.51) 22.03.2018 позичальнику був встановлений кредитний ліміт 500,0 грн, 08.05.2018 – 7000,00 грн, 17.04.2019 – 0,00 грн.
Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 20.03.2012 (а.с.7-9, 59-61) вбачається, що станом на 31.08.2019 позивачем визначена заборгованість за Договором, яка становить 16905,85 грн, з яких: 
11904,86 грн – заборгованість за тілом кредиту; 
в т. ч.: 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 11904,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 
873,58 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 
2846,18 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625; 
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 
500,00 грн – фіксована частина, 
781,23 грн – процентна складова.
Заборгованість визначена позивачем як заборгованість за поточним тілом кредиту - 0,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11904,86 грн.
Кредитний ліміт згідно з вище згадуваною довідкою «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти» був установлений на рівні 7000,00 грн. 
З часу встановлення відповідачу кредитного ліміту (08.05.2018) до 10.12.2019 заборгованість за тілом кредиту визначена позивачем як 0,00 грн, тобто - відсутня.
Крім того, ані Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, не визначено, що є простроченим тілом кредиту, випадки та порядок його нарахування.
    Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог дійшов обґрунтованого висновку, щодо недоведеністі заявлених позовних вимог.
           Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 18.01.2017 року процентна ставка не зазначена. Заява, підписана сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Положення частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, застосувати до вказаних правовідносин неможливо, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк». Позивач не надав суду доказів, що саме ці Умови та правила були чинними на момент  виникнення спірних правовідносин (18.01.2017 року).
Вказаний висновок ґрунтується на позиції зазначеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
За таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Аналогічна позиція висловлена постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №754/8077/18-ц (№ 61-8669св19).
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками  суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач   повідомив споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Аналогічний висновок міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
Доводи апеляційної скарги, що  відповідач погодився з формою договору та його умовами,  здійснюючи погашення заборгованості, що підтверджено випискою по рахунку непереконливі з вище зазначених обставин.
Доводи апеляційної скарги, що наявність заборгованості підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості, а також випискою по рахункам відповідача та довідками банку є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування боргу позивачем, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору б/н від 20.03.2012 року.
Відповідно до довідки «про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а.с.51) 22.03.2018 позичальнику був встановлений кредитний ліміт 500,0 грн, 08.05.2018 – 7000,00 грн, 17.04.2019 – 0,00 грн.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за Договором б/н від 20.03.2012 (а.с.7-9, 59-61) станом на 31.08.2019 позивачем визначена заборгованість за Договором, яка становить 16905,85 грн, з яких: 
11 904,86 грн – заборгованість за тілом кредиту; 
в т. ч.: 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту, 11904,86 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 
0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками, 873,58 грн – заборгованість за простроченими відсотками, 2846,18 грн – заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн – фіксована частина, 781,23 грн – процентна складова.
Кредитний ліміт - це максимальна сума коштів, яку банк може видати власникові кредитної картки для користування на довгостроковій основі. Протягом дії картки клієнт має право користуватися кредитними коштами для готівки або безготівкових розрахунків.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 11 904,86 грн., проте, прострочена заборгованість - це заборгованість, не погашена боржником у визначений кредитною угодою строк. Анкета заява не містить домовленості сторін щодо визначення строків погашення заборгованості по кредиту. Боржнику не надавалася певна сума кредитних коштів, не визначався графік їх погашення, а тому колегія суддів вважає, що вимоги стосовно погашення простроченого тіла кредиту безпідставні.
Суд не приймає посилання апелянта на паспорт споживчого кредиту, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщоучасник справинадав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Отже, як вбачається із матеріалів цивільної справи копія паспорта споживчого кредиту до суду першої інстанції позивачем не надавалась, а при подачі апеляційної скарги позивач  не обґрунтував неможливість  подання зазначеного доказу у вказаний строк з причин, що не залежали від нього.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, оскільки банком не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
Таким чином,  доводи позивача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, позивачем не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками з ухваленням нового рішення немає.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційного банку «Приватбанк»
залишити без задоволення. 
Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:     А.В. Гапонов

            Судді:       Г.В. Новікова
     
Л.П. Никифоряк