П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3414/20	
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.
          Дата і місце ухвалення 21.07.2020р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г,
                                         Шевчук О.А.,
за участю секретаря -     Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю «Катран`на рішенняОдеськогоокружного адміністративного судувід 21 липня 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катран» до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення (форма «С») від 28.12.2019 р. за №0000794001,-

В С Т А Н О В И В:
21.04.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Катран» звернулось до суду першої інстанції з позовом доГоловного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення (форма «С») від 28.12.2019 року №0000794001 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 250 000,00 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Катран`подало апеляційну скаргу, в якій посилалосьна порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі. 
Апелянт посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано доводи позивача, які стосуються: неправомірності прийняття рішення про застосування фінансових санкцій № 150/40/32935905 від 13.09.2019 року, прийняття нового податкового повідомлення-рішення  від 28.12.2019 року, яке не відповідає вимогам та змісту норм, встановлених Порядком складання контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, неправомірності залишення без розгляду скарги на нове податкове повідомлення-рішення. Також апелянт посилався на неврахування судом позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.08.2018 року у справі № 805/3294/17-а та у постанові від 03.05.2018 року у справі № 818/1070/17. 
На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував специфіку діяльності ТОВ "Катран", яка пов`язана із роздрібною торгівлею пальним, що здійснюється на підставі ліцензії та залишив поза увагою терміни отримання документів.
Крім того, апелянт вважає, що судом не надано оцінки своєчасності впровадження механізму ліцензування державним органом та добросовісності поведінки контролюючого органу, яким не вжито заходів щодо своєчасного запровадження адміністративної послуги суб`єктом владних повноважень, а також не надано оцінки доводам товариства щодо відсутності у контролюючого органу з 01.07.2019 року функцій щодо здійснення ліцензування діяльності пального.
Також апелянт не погодився з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для врахування доводів позивача про порушення порядку розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 28.12.2019 року, та зазначив, що обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції, з метою відновлення порушеного права товариства, мав можливість вийти за межі позовних вимог відповідно до ст. 9 КАС України.
З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2020 року та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
210.2020 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Вінницькій області на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області було проведено фактичну перевірку АЗС (автозаправної станції), яка розташована за адресою: Вінницька область, Теплицький район, смт. Теплик, вул. Коцюбинського, 7 суб`єкта господарювання – ТОВ «Катран».
За результатами перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області складено Акт перевірки №150/40/32935905 від 02.08.2019 року, в якому зафіксовано порушення вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у період 01.07.2019 року по 02.07.2019 року.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 13.09.2019 року прийняторішення про застосування фінансових санкцій  № 150/40/32935905, згідно з яким до ТОВ «Катран» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 250000,00 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його до Державної податкової служби України.
26.12.2019 року, за наслідками розгляду скарги позивача від 04.11.2019 року, ДПС України прийняла Рішення №14635/6/99-00-08-05-05, яким скасувала рішення про застосування фінансових санкцій від 13.09.2019 року № 150/40/32935905 та вказала на те, що з урахуванням висновків викладених у рішенні про результати розгляду скарги, Головному управлінню ДПС у Вінницькій області належить винести нові податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки з урахуванням вимог Податкового кодексу України. 
Підставою для скасування рішення про застосування штрафних санкцій стало те, що винесеноза формою, визначеною Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону № 481, затверджених Постановою КМУ від 02.06.2003 № 790, тоді як вказаним Порядкомне передбачено застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії.
Враховуючи висновки, викладені ДПС України у рішенні від 26.12.2019 року, Головне управління ДПС у Вінницькій області 28.12.2019 рокуприйняло нове податкове повідомлення-рішення (форма С) за № 0000794001, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 250000,00 грн. 
Позивач не погоджуючись з зазначеним податковим повідомлення-рішенням від 28.12.2019 року також  оскаржив його до Державної податкової служби України.
Скарга позивача від 31.01.2020 року №24/20 зареєстрована в ДПС України за вхідним № 4913/6 від 04.02.2020 року.
20.02.2020 року Державною податковою службою України прийняторішення №6458/6/99-00-08-05-06-06 «Про залишення скарги без розгляду», яким  скаргу позивача залишено без розгляду з тих мотивів, що платником подавались до контролюючого органу скарги з цього ж самого питання.
Після отримання рішення ДПС України, позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 28.12.2019 року №0000794001 до суду першої інстанції.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Катран».
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Відповідно до пп.14.1.212 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Згідно з положеннями ст.1 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»,річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Вказаними положеннями щодо ліцензування роздрібної торгівлі пальним Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» доповнено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23 листопада 2018 року№ 2628-VIII, згідно з яким з 01.07.2019 року суб`єкти господарювання для провадження діяльності із роздрібної торгівлі пальним мають отримати відповідну ліцензію. 
Згідно ст. 17Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального`до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії у розмірі - 250000 гривень.
В ході проведення фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі даних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) від 01.07.2019 року № 1303 та від 02.07.2019 року № 1304 та даних АІС «Податковий блок», було встановлено, що позивач за період з 01.07.2019 року по 02.07.2019 року здійснював на АЗС, розташованій за адресою: Вінницька область, Теплицький район, смт. Теплик, вул. Коцюбинського, буд.7  реалізацію пального без отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Загальна сума, на яку було реалізовано пальне у вказаний період склала 18048,90 грн.
В матеріалах справи наявна ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним №02180314201900242, яку позивач отримав на здійснення роздрібної торгівлі на АЗС за адресою: Вінницька область, Теплицький район, смт. Теплик, вул. Коцюбинського, буд.7. Вказана ліценціявидана 03.07.2019 року, терміном дії з 03.07.2019 року до 03.07.2024 року.
В свою чергу, позивач не заперечує факт продажу пального на АЗС за вказаною вище адресою у період з 01.07.2019 року по 02.07.2019 року без наявності ліценції.
Таким чином, факт допущення порушення ТОВ «Катран» вимог ст. 15 Закон України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не оспорюється сторонами.
Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ТОВ «Катран» посилалось на те, що оскаржуване рішення контролюючого органу винесено на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, який передбачає обов`язок контролюючого органу визначати суму грошових зобов`язань щодо податку на прибуток та податку на додану вартість, однак в даному випадку до товариства застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу згідно ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»
Позивач посилався на те, що механізм застосування фінансових санкцій за вказаним вище Законом регулюється Порядком № 790, який передбачає прийняття контролюючим органом саме рішення про застосування фінансових санкцій. Однак, при цьому Порядок № 790 не визначає порядок застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії.
На думку позивача, рішення, прийняте ГУ ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій не відповідає змісту встановлених порушень. Вважає, що таке порушення не є формальним і свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості вказаних доводів позивача.
Відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України,  грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, зокрема, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) 
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
В свою чергу, п. 58.2 ст. 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України передбачено обов`язок контролюючого органу у разі виявлення порушення вимог податкового або іншого законодавства,контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначити платнику податків грошове зобов`язання та направити на його адресу податкове повідомлення-рішення. В свою чергу, згідно положень п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, поняття грошове зобов`язання включає в себе і штрафну (фінансову) санкцію, яка накладається у зв`язку з порушенням платником податків  вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним прийняття в даному випадку Головним управлінням ДПС у Вінницькій області саме податкового повідомлення-рішення у зв`язку із виявленням порушення ТОВ «Катран» вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».
Відповідно до п.2 Розділу 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за № 124/28254, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: С - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (додаток 10).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.12.2019 року № 0000794001 відповідає встановленій формі та змісту, які визначені діючим законодавством.
А вказані вище положення чинного законодавства спростовують доводи позивача про невідповідність форми прийняття податкового повідомлення-рішення.
В поданому позові позивач в якості обґрунтування неправомірності оскаржуваного ним податкового повідомлення-рішення також посилався на те, що після отримання податкового повідомлення-рішення від 28.12.2019 року № 0000794001 скористався наданим ст. 56 ПК України правом на адміністративне оскарження рішення контролюючого органу до ДПС України. Однак, подана товариством скарга була неправомірно, на думку позивача,  залишена Державною податковою службою України без розгляду. Позивач посилався на те, що ст. 56 ПК України не містить обмежень щодо права платника на оскарження рішення контролюючого органу, якщо контролюючий орган приймає нове рішення про визначення грошового зобов`язання.
Стосовно вказаних доводів позивача колегія суддів зазначає наступне:
Пунктами 56.1 та 56.2 ст. 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.
Пунктом 56.8 ст. 56 ПК України передбачено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
При цьому, положення п. 56.10 ст. 56 ПК України надає платнику податків право оскаржити рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику в судовому порядку.
З поданого позивачем позову вбачається, що товариство вимог про визнання протиправним та скасування прийнятого Державною податковою службою України 20.02.2020 року рішення про залишення без розгляду скарги ТОВ «Катран» не заявляло, та воно не є предметом розгляду даної адміністративної справи, а тому суд позбавлений можливості надавати йому правову оцінку.
З огляду на викладене, вказані позивачем обставини щодо розгляду Державною податковою службою України  його скарги на податкове повідомлення-рішення від 28.12.2020 року не можуть слугувати підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Враховуючи все вищезазначене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності та обґрунтованості податкового повідомлення-рішення ШУ ДПС у Вінницькій області від 28.12.2019 року № 0000794001.
В поданій апеляційній скарзі апелянт, в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення, посилався на те, що строк для реалізації внесених змін до законодавства в частині отримання ліцензій, є недостатнім, вважає, що суб`єктам господарювання не надано можливості привести власну діяльність у відповідність із вимогами ліцензійних умов, в тому числі у зв`язку із прийняттям та опублікуванням  постанови Кабінетом Міністрів України від 19.06.2019 року 5453 лише 28.06.2019 року.
Крім того, апелянт посилався на те, що у зв`язку із не внесенням змін до Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні функції щодо здійснення ліцензування діяльності пального.
Стосовно зазначених доводів апелянта  колегія суддів зазначає наступне:
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема,  зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Таким чином, позовна заява обов`язково складається з двох елементів: предмета і підстави позову.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Ними будуть: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.
Визначаючи підстави позову, як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
В даному випадку апелянт у поданій апеляційній скарзі фактично визначає інші підстави позову, ніж були ним заявлені у поданій до суду першої інстанції позовній заяві, та які не досліджувались судом першої інстанції. 
Однак, в силу ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, а тому зазначені вище доводи апелянта не приймаються до уваги колегією суддів.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Катран`залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 липня 2020 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Суддя:                                                                                          А.Г. Федусик

Суддя:                                                                                         О.А. Шевчук