Справа № 466/927/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І 
Провадження № 22-ц/811/2223/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        07 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Симець В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни, представника Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк”, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути зі згаданого відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 28.02.2006 року у розмірі 22 731 грн. 05 коп., а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28.02.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 14 800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконував, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 15.12.2019 року становить 22 731 грн. 05 коп., з яких: 14 807 грн. 96 коп. – тіло кредиту; 2 590 грн. 08 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит „згідно ст. 625”, 4 012 грн. 48 коп. – нарахована пеня, 250 грн. – штраф (фіксована частина), 1 070 грн. 53 коп. – штраф (процентна складова) (а.с. 2-6).
 
Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» 14 807 грн. 96 коп. заборгованості за кредитним договором від 28.02.2006 року, а також 2 102 грн. 00 коп. судових витрат (а.с. 61-62).

Дане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржила представник позивача - Банку.
Апелянт просить оскаржуване рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права (а.с. 98-101).

Апеляційна скарга Банку та копія ухвали Львівського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року про відкриття апеляційного провадження у даній справі (з пропозицією відповідачу подати до суду відзив на апеляційну скаргу), надіслані відповідачу за адресою, зазначеною ним в Заяві (а.с. 20), повернулися до суду без їх вручення адресату: з довідкою поштового відділення „за закінченням терміну зберігання” (а.с. 118-128).
За наведених обставин колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованість за відсотками, пені та штрафів суд мотивував тим, що у підписаній відповідачем аккеті-заяві „відсутні будь-які умови договору щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання”, а тому „відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а відтак відсутній обов`язок відповідача щодо сплати пені та штрафів ”.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки суду не в повній мірі відповідають матеріалам справи, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість  ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15 грудня 2019 року становить 22 731 грн. 05 коп., з яких: 14 807 грн. 96 коп. – тіло кредиту; 2 590 грн. 08 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит „згідно ст. 625”, 4 012 грн. 48 коп. – нарахована пеня, 250 грн. – штраф (фіксована частина), 1 070 грн. 53 коп. – штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема: „заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625” – у розмірі 2 590 грн. 08 коп., а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
При цьому, позивачем в обгрунтування заявлених ним позовних вимог подано відповідний розрахунок заборгованості за період з 05.10.2009 року по 15.12.2019 року (а.с. 7-19).
Як вбачається з цього розрахунку заборгованості, вперше „заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625” (графа „сальдо за нарахованими відсотками накопичувальним підсумком на прострочений кредит згідно ст. 625”) у відповідача „з`явилася” лише станом на 01.11.2019 року – у розмірі 1 056 грн. 48 коп., а ще станом на 31.10.2019 року така заборгованість взагалі була відсутньою (а.с. 19).
Станом на 15.12.2019 року у графі „сальдо за нарахованими відсотками накопичувальним підсумком на прострочений кредит згідно ст. 625” у відповідача ця заборгованість зазначена вже у розмірі 2 078 грн. 88 коп. (а.с. 19-зворот).
В той же час, на цій же сторінці (у „підсумковій” табличці) ця ж „заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625” є зазначеною у розмірі 2 590 грн. 08 коп., які і є предметом позовних вимог.
Будь-які розрахунки чи пояснення щодо вищенаведеного – як станом на 01.11.2019 року виникнула заборгованість „згідно ст. 625” у розмірі 1 056 грн. 48 коп., коли ще за день до того (станом на 31.10.2019 року) її взагалі не було, і як ця заборгованість за період з 01.11.2019 року по 15.12.2019 року (за півтора місяці) збільшилась майже у двічі (з 1 056 грн. 48 коп. до 2 078 грн. 88 коп.), а предметом позовних вимог взагалі є 2 590 грн. 08 коп., – у матеріалах справи відсутні.
За вищенаведеного позовна вимога про стягнення „заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625” у розмірі 2 590 грн. 08 коп. до задоволення не підлягає – за її недоведеністю та необгрунтованістю.

У Заяві позичальника від 28.02.2006 року, підписаній сторонами даного спору, дійсно відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 20).

Однак, у довідці про умови кредитування …, з якою 24 березня 2008 року під власноручний підпис був ознайомлений позичальник ОСОБА_1 , зазначено, що за порушення термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, встановлено штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову, а також встановлено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с. 21). 

Позивачем в обгрунтування заявлених ним позовних вимог подано відповідний розрахунок заборгованості за період з 05.10.2009 року по 15.12.2019 року, згідно якого відповідачу за несвоєчасне погашення заборгованості нараховано 4 012 грн. 48 коп. пені (а.с. 7-19), які і є предметом позовних вимог.
Розрахунок пені відповідачем не спростовано, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що ця позовна вимога підлягає до задоволення.

14 807 грн. 96 коп. (тіло кредиту) + 4 012 грн. 48 коп. (нарахована пеня) = 18 820 грн. 44 коп.

5 % (які передбачені у вищезгаданій довідці про умови кредитування від 24 березня 2008 року; а.с. 21) від суми позову становлять 941 грн. 02 коп. (5 % від 18 820 грн. 44 коп.).

Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 1 320 грн. 53 коп. (1 070 грн. 53 коп. + 250 грн. ) заборгованості по штрафах також підлягає до задоволення частково: у розмірі 1 191 грн. 02 коп. (250 грн. + 941 грн. 02 коп.).

Статтею 141 встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13). 

За подачу позовної заяви Банк сплатив 2 102 грн. (а.с. 1), за подачу апеляційної скарги – 3 153 грн. судового збору (а.с. 105), а всього – 5 255 грн. 

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення 93,28 % позовних вимог Банку (про стягнення з відповідача 21 202 грн. 48 коп.з 22 731 грн. 05 коп.заявлених позовних вимог).

Відтак, з відповідача підлягає до стягнення на користь Банку 4 901 грн. 86 коп. (93,28 % від 5 255 грн.) сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк” частково задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 08 квітня 2020 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою позов Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк” до ОСОБА_1 частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) 14 807 грн. 96 коп. заборгованості за тілом кредиту, отриманого ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 28 лютого 2006 року, укладеного у вигляді Заяви, підписаної згаданими сторонами, та 4 012 грн. 48 коп. нарахованої пені, 250 грн. штрафу (фіксована частина) і 941 грн. 02 коп. штрафу (процентна складова), а всього   –   21 202 (двадцять одну тисячу двісті дві) грн. 48 коп.

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) 4 901 (чотири тисячі дев`ятсот одну) грн. 86 коп. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 07 грудня 2020 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Крайник Н.П.

                                                                       Шеремета Н.О.