ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/2790/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року   (головуючий суддя: Момонт Г.М.) по адміністративній справі №340/2790/19
за позовом ОСОБА_1  до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання   протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 5.11.2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі – ГУ Держгеокадастру  у Кіровоградській області), в якому просить визнати протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладеною у листі від 27.09.2019 р. №8157/0-3979/0/17-19, яка у розумінні ч.7  ст.118 Земельного кодексу України  не є ані дозволом, ані вмотивованою відмовою відповідача у наданні йому  дозволу на розробку проекту землеустрою та зобов`язати його повторно розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою для ведення особистого селянського господарства площею 1,8 га, яка знаходиться на території Диківської сільської ради,  також  Знам`янського району Кіровоградської області за межами населеного пункту та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, а також стягнути підтверджені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, визначити строк виконання рішення суду  відповідно до ч.6 ст.245 КАС Укпаїни.
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем визначеного ЗК України права на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної власності  для ведення особистого селянського господарства, та неправомірності вчиненої відповідачем відмови відносно надання   дозволу на розробку проекту землеустрою   земельної ділянки у формі листа, без прийняття відповідного рішення.
У відзиві на позов відповідачем зазначено, що надаючи відповідь на   заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у формі листа діяв правомірно, у зв`язку з чим вважає відсутнім порушення прав позивача, та не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року   адміністративний позов задоволений, визнана протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру  у Кіровоградській області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області, та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року та прийняти відповідне рішення.
На користь позивача частково  стягнені понесені ним судові витрати у загальному розмірі 4  268,40 грн. у тому числі судовий збір у розмірі 768,40  грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3  500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області, та встановлений строк виконання рішення суду  один місяць з дня набрання чинності рішенням   суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції  в частині стягнення судових витрат, позивачем    подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу та прийняти постанову   в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7  000грн., та витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційно інстанції за раунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру  у Кіровоградській області.
В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від  16 квітня 2020 року   відповідає,    а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, здійснивши аналіз чинного законодавства, дійшов вірного висновку щодо порушення відповідачем приписів норм п.«б» ч.1 ст.81, пп.«в» ч.3  ст.116, п.«б» ч.1  ст.121,ч.4 ст.122 , ч.6, 7   ст.118 Земельного кодексу України, та п. 84,123 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру № 600 від 15.10.2015 року щодо оформлення рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні позивачу   у формі наказу, а не листом, та задовольнив позовні вимоги позивача , визнав протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1  про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,80 га для ведення особистого селянського господарства на території Диківської сільської ради Зам`янського району Кіровоградської області, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність вищезазначеної земельної ділянки  , та прийняти відповідне рішення.
При розгляді позовних вимог суд першої інстанції згідно приписів ст.134,139 КАС України здійснив стягнення на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на загальну суму 4  268,40 грн., із яких судовий збір у розмірі 768,40  грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3  500 грн.
Позивач не погодився з частковим задоволенням його вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та в цій частині оскаржив рішення суду першої інстанції.
Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги. та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої   інстанції норм матеріального і процесуального права. Тобто, перевірці підлягає правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права виключно в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.
Так, пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).
Частинами 3-7 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тобто, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 23.08.2019 р. між адвокатом Майданюком С.І. (Виконавець) та    ОСОБА_1  (Замовник) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого Замовник уповноважив Виконавця представляти інтереси Замовника в усіх державних та недержавних органах ( в тому числі в органах Міністерства юстиції України та органах державної влади та місцевого самоврядування усіх рівнів, в усіх судових установах, передбачених  Законом України «Про судоустрій та статус суддів», установах, підприємствах і організаціях України, з приводу будь-яких питань, що пов`язані із представництвом інтересів Замовника, щодо оформлення на території Знам`янського району земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, оплата витраченого адвокатом часу для надання клієнту необхідної правової допомоги  встановлюється за домовленісю сторін згідно додатку до договору у розмірі 7  000 грн.  (а.с.17-18).
На підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу позивачем надано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 4.11.2019 року з детальним описом виконаної адвокатом ОСОБА_2 роботи (наданої послуги), а саме:ознайомлення з матеріалами справи та законодавством 2 години по 500 грн. на суму 1000 грн., підготовка позовної заяви, оформлення додатків та розрахунків 6 годин по 1000 грн. на суму 6 000 грн.,на загальну суму 7  000грн.(а.с.19), та квитанцію банку від 4.11.2019 року №0.0.1512832021 про здійснену оплату адвокату ОСОБА_2 на суму 7  000 грн.( а.с.20).
Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.підтверджені  квитанцією №76529 від 5.11.2019 року.
Суд першої інстанції вірно врахував, що такі послуги, як ознайомлення з матеріалами справи та дослідження законодавства, яке регламентує порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, охоплюються послугою щодо підготовки і подання позовної заяви.
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд першої інстанції врахував складність та обсяг робіт виконаних адвокатом у даній справі та визначив співмірним розмір витрат у сумі 3  500,00  грн., з розрахунку 7 годин роботи по 500,00 грн.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав підтвердженими, співмірними та такими, що пов`язані з розглядом даної справи витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 3  500,00 грн.,   стягнув на користь позивача понесені ним судові витрати у загальному розмірі 4  268,40 грн., у тому числі судовий збір у розмірі 768,40  грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3  500,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.
Доводами пеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.
Оскільки судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято з правильним застосуванням норм матеріального права,   підстави для скасування рішення суду  першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.139, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 –залишити без  задоволення.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року   по адміністративній справі №340/2790/19 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 листопада 2020 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає в силу ч.5 ст.328 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий