ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 р. 	Справа № 480/1651/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/1651/20
за позовом        ОСОБА_1  
до      Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ,      Виконуючого обов`язки сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Дюкаревої Алли Олександрівни               
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення коштів за вимушений прогул,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до виконуючого обов`язки сільського голови  Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, в якому з урахуванням уточнень просить: 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 20-ОС від 10.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області допустивши до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області;
- стягнути з Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та суму коштів за не використану додаткову відпустку у розмірі 12 719 грн. 10 коп.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 20-ОС від 10.02.2020 “Про звільнення ОСОБА_1 ”.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області.
Стягнуто з Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 154 646,12 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі шістсот сорок шість гривень 12 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідач, не погодившись з таким судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суд з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 та прийняти нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на дату прийняття (10.02.2020) розпорядження від 10.02.2020 № 20-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » повноваження Верхньосироватської сільської голови ОСОБА_2 було достроково припинено депутатами сільської ради і тривав розгляд судової справи № 480/3177/19 в Сумському окружному адміністративному суді про її поновлення на посаді, по якій 12.03.2020 року судом було прийнято рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді Верхньосироватської сільського голови. Згідно оскаржуваного рішення суду першої інстанції судом було визначено, що правда без конкретизації, яким чином і за яким алгоритмом це виконувати, що питання звільнення Позивача з посади секретаря сільської ради повинно було виконуватися шляхом прийняття рішення на сесії сільської ради депутатами ради, як то передбачено ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, такі питання: 4) обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради у порядку, передбаченому цим Законом. Також судом першої інстанції було надано оцінку повноваженням сільського голови в контексті приписів статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та зроблено хибний висновок щодо відсутності повноважень у сільського голови, в нашому випадку особи що виконувала її обов`язки, видати відповідне розпорядження про звільнення Позивача, враховуюче, що воно видавалося на виконання рішення суду, тобто це була спеціальна окрема підстава для звільнення Позивача, крім загальних підстав та порядку його звільнення за рішенням депутатів сільської ради, що узгоджується з вимогами пункту 1) частини 4 статті 42- Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" стосовно забезпечення сільським головою здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України. Також зазначає, що судом першої інстанції не було враховано тієї суттєвої обставини, що згідно вимог статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання і за нашої конкретної ситуації, за змістом та логікою рішення суду першої інстанції - виконання судового рішення повинно було виноситися для прийняття депутатами сільської ради, тобто колегіального органу. Депутати можуть попросту не зібратися, а при відсутності кворуму депутатів ради, яких повинно бути зареєстрованих для участі в роботі сесії сільської ради більше половини від чисельного складу ради, проведення такої сесії сільської ради є неможливим, якщо депутати гіпотетично зберуться на таку сесію, процедура звільнення секретаря сільської ради, якою керувався суд першої інстанції, передбачає виключно проведення таємного голосування по цьому питанню, при цьому, як голосувати, депутат визначається сам і рішення суду про негайне поновлення на посаді секретаря сільської ради ОСОБА_3 і. як наслідок, необхідність звільнення Позивача з цієї посади, бо не може бути два секретаря ради одночасно на посаді, ні до чого депутатів не зобов`язує і взагалі може бути не прийнято. Вважає, що при такому алгоритмі виконання рішення суду про звільнення позивача для виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на цій посаді, якщо виходити зі місту рішення суду першої інстанції, відсутня, за таких обставин посадова особа, яку можна притягнути до відповідальності у разі невиконання рішення суду, оскільки депутатів сільської ради рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на посаді, ні до нічого не зобов`язує, в тому числі і стосовно обов`язку прийняття рішення про звільнення позивача за пунктом 6 частини 1 статті 40 КЗпП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є депутатом Верхньосироватської сільської ради сьомого скликання по виборчому округу №20. 
Рішенням Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області 7 скликання від 25.07.2019 "Про дострокове припинення повноважень сільського голови Верхньосироватської сільської ради" було достроково припинено повноваження сільського голови Верхньосироватської сільської ради ОСОБА_2 , тимчасове виконання обов”язків сільського голови Верхньосироватської сільської ради покладено на секретаря  сільської ради ОСОБА_3 
31.07.2019 на пленарному засіданні двадцять восьмої сесії (позачергової) Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області сьомого скликання були прийняті Рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Верхньосироватської сільської ради ОСОБА_3 ,  обрання на посаду секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області депутата про виборчому округу №20 ОСОБА_1 та тимчасове покладення на нього обов”язків сільського голови Верхньосироватської сільської ради (а.с. 66 - 67).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020 року по справі № 480/3220/19 за позовом ОСОБА_3 до Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення двадцять восьмої (позачергової) сесії сьомого скликання Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області від 31.07.2019 року про дострокове припинення повноваження секретаря Верхньосироватської сільської ради, поновлено ОСОБА_3 на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 61).
10.02.2020 ОСОБА_3 видано розпорядження сільського голови за № 20-ОС “Про звільнення ОСОБА_1 ” яким, в зв`язку із поновленням на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_3 рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.02.2020, що підлягає негайному виконанню, відповідно до на абз. 1 ст. 20 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, п.6 ч.І ст. 40 Кодексу законів про працю в Україні Кодексу законів про працю в Україні ( далі - КЗпП України ) ОСОБА_1 звільнено з посади секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області з 10.02.2020 року (а.с. 8).
Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся за своїм захистом до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження сільського голови від 10.02.2020 №20-ОС прийнято не у спосіб та не у межах повноважень сільського голови, передбачених законодавством України.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює та визначає Закон України “Про службу в органах місцевого самоврядування”.
Статтями 1, 2 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом; посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. 
Відповідно до ст.3 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, посадами в органах місцевого самоврядування, зокрема, є: виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.
Статтею 10 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” визначено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посаду секретаря сільської, селищної, міської ради  шляхом обрання відповідною радою.
Згідно ст.7 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. 
Статтею 20 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування” визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України. 
Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". 
Частинами 1, 3 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. 
На підставі п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування"  обрання на посаду та звільнення з посади секретаря ради є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад.
В свою чергу повноваження сільського, селищного, міського голови визначає стаття 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". 
Частинами 3, 5 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради: 1) у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови (ч.3). Повноваження секретаря сільської, селищної, міської ради можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради (ч.5). 
Отже, оскільки посада секретаря ради є виборною посадою, призначення та звільнення з даної посади відбувається виключно на підставі рішення відповідної ради.
Таким чином, положення Закону України "Про місцеве самоврядування" щодо порядку звільнення секретаря сільської ради в даному випадку є спеціальними по відношенню до норм КЗпП України.
Також слід зазначити, що КЗпП України містить законну підставу для звільнення позивача із займаної посади - поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, проте звільнення повинно відбуватись у спосіб, передбачений Законом України "Про місцеве самоврядування".  
Згідно частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що розпорядження від 10.02.2020 №20-ОС, яким звільнено ОСОБА_1 з посади секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області було прийнято ОСОБА_3 , як особою яка поновлена на цій посаді за рішенням суду і яка на той час виконувала обов`язки сільського голови. 
З огляду на те, що питання звільнення секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_1 не було розглянуто на пленарному засіданні  Верхньосироватської сільської ради та щодо цього питання Верхньосироватської сільської ради рішення не приймала, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачами порядку звільнення позивача, що є підставою для скасування спірного розпорядження.
Таким чином, враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване розпорядження сільського голови від 10.02.2020 №20-ОС прийнято не у спосіб та не у межах повноважень сільського голови, передбачених законодавством України.
При цьому щодо посилання відповідача на пункту 6 статті 40 КЗпП України та ст. 20 Закону України “Про службу в органах місцевого самоврядування”, в якій зазначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України, суд зазначає наступне.
Так, п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.
Колегія суддів зазначає, що поновлення на посаді секретаря Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області ОСОБА_3 за рішенням суду, є безумовною підставою для звільнення з цієї ж посади ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.40 КЗпП, але рішення про таке звільнення повинна прийняти особа до повноважень якої законодавством віднесено прийняття таких рішень. Відтак приймаючи оскаржуване розпорядження ОСОБА_3 діяла поза межами повноважень сільського голови. 
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що розпорядження сільського голови Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 20-ОС від 10.02.2020 року “Про звільнення ОСОБА_1 ” підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на раніше займаній посаді.
Також відповідно до абз.2 ст.235 КзПП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
При цьому колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 154 646,12 грн. (146 р.д X 1059,22 грн).
Отже, на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду підлягає негайному виконанню  в частині поновлення на посаді публічної служби та виплати середнього заробітку за один місяць, що складає 14 833,22 грн.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що аргументи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст.316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 480/1651/20 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова