Справа № 756/756/20                                                                                          Головуючий в суді І інстанції - Шевчук А.В.
Провадження № 33/824/1927/2020                                                                      Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
02 грудня 2020 року                                                                                                   м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                   Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                        ОСОБА_1 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції, 24 грудня 2019 року о 02 год. 10 хв. по вул. Приозерна у м. Києві гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Octavia F7», д.н.з. НОМЕР_1 (з встановленими на авто д.н.з. НОМЕР_2 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest 6820» та від здійснення супроводу для проходження огляду до лікаря-нарколога водій відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судове рішення винесене з грубим порушенням норм процесуального і адміністративного права, а також невірним застосуванням норм матеріального права через не з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, ігнорування вимог чинного законодавства щодо всебічного її дослідження та не надання їм належної оцінки. При цьому, суд формально підійшов до встановлення обставин справи, зокрема послався на докази, які були необ`єктивно та з порушенням складені органами Національної поліції, що є наслідком необґрунтованого визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення та застосування міри відповідальності, як виду адміністративного стягнення.
Заслухавши доповідь судді,  пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Водночас, з огляду на положення ст.252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі. 
Крім того відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне, згідно з вимогами ст.277-2 КУпАП, її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, є невмотивованим і не підтверджується доказами. 
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок).
За положеннями ст.266 КУпАП, вищезгаданої Інструкції і Порядку особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, не виконавши належним чином вимоги ст.268 КУпАП, розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у його відсутність, а приймаючи рішення про його винуватість у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, дослідив виключно матеріали справи і формально в постанові послався надані суду докази, не зазначивши, які саме докази були досліджені під час розгляду адміністративного провадження, та не надана їм оцінка.
Враховуючи наведене, слід погодитися з доводами апелянта про те, що суддею місцевого суду не були дотримані вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, до того ж за результатами апеляційного розгляду висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження. 
Так, після відновлення прав ОСОБА_1 , гарантованих йому ст.268 КУпАП, безпосередньо в судовому засіданні апеляційного суду він пояснив, що 24  грудня 2019 перебував у припаркованому автомобілі «Skoda Octavia F7», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому також перебувала його дружина по вул. Приозерна в м. Києві в дворі будинку. До них під`їхали працівники поліції, які зазначили, що він порушив правила дорожнього руху. З даного приводу ним та поліцейськими виник конфлікт, в ході даного конфлікту поліцейські вказали на те, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після цього конфлікт ще більше загострився. Поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він не заперечував, але наполягав на тому, щоб поліцейські вказали в зв`язку з чим вони підійшли до його автомобіля, та які він допустив порушення Правил дорожнього руху України. Крім того зазначив, що наскільки він пам`ятає, поліцейські не пропонували йому пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер», а лише пропонували проїхати до лікаря-нарколога. Також зазначив, що будь-яких свідків, окрім його друзів та дружини, при складанні протоколу не було.
Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 показав, що 24 грудня 2019 року на вул. Приозерній в м. Києві стояв припаркований автомобіль «Skoda Octavia F7», і біля нього стояли і  розмовляли люди. Потім до них під`їхав поліцейський автомобіль, з якого вийшли поліцейські та підішли до автомобіля «Skoda Octavia F7» та людей, які знаходились поряд. Потім почалось спілкування між даними особами на підвищених тонах.
До суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 направила письмові пояснення, в яких зазначила, що в той день вони з подругою перебували в машині поліцейських (у зв`язку з іншою подією), які попросили їх під`їхати в одне місце та розписатися в протоколі на водія, який порушив правила дорожнього руху. Оскільки дана подія відбувалась після певних інших подій та близько третьої години ночі, точної марки авто та водія свідок не пам`ятає. Коли свідок під`їхала на місце пригоди, було багато поліцейських у формі та інші люди, напевно водій та його знайомі. Свідок чула як поліцейські та інші сперечались щодо причин їх перевірки, а потім дали свідкам незаповнений протокол для підпису та бланк пояснення, які свідки підписали. Після цього свідки відразу поїхали, що відбувалось дані, не знає. Що саме там було зазначено не роздивлялась так як було темно і холодно. Що саме там було зазначено свідок не роздивлялась так як було темно і холодно. Хто саме і що там наробив, та інші юридичні моменти свідок не знає. Крім того, пройшло багато часу в детально обставини свідок не пам`ятає.
При перегляді в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейських вбачається, що між ОСОБА_1 та працівниками поліції відбувся конфлікт з приводу того, що поліцейські стверджували про порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України. В ході конфлікту, поліцейські зазначили, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти йому огляд та проїхали до лікаря-нарколога.
Враховуючи положення ст.62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, аналізуючи указані докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду, вважаю, що пояснення ОСОБА_1 про те, що йому не було запропоновано поліцейськими пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» та відсутності свідків при даній події, відтак слід визнати, що в даному випадку не була дотримана процедура проведення огляду на стан сп`яніння, передбачена ст.266 КУпАП.
За таких обставин, прихожу до висновку, що судове рішення стосовно ОСОБА_1 місцевого суду було постановлено з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, а тому воно підлягає скасуванню. 
Враховуючи, що в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 даних про відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Alcotest 6820» та від здійснення супроводу для проходження огляду до лікаря-нарколога у присутності двох свідків, тобто порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України і вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,- закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях  складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                       О.М. Рудніченко