Справа № 444/2944/19                                Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1619/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 
Категорія: 53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
                      суддів:  Крайник Н.П., Приколоти Т.І., розглянувши у порядку  письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 березня 2020 року, постановлене в складі головуючого - судді Ясиновського Р.Б. у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1  про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося із зазначеною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просили стягнути з останнього на користь МТСБУ 98349,45 грн. як відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування та 1921 грн. судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 червня 2016 р. в м. Львові на вул. Шевченка з вини гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , сталося ДТП.
Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2016 р.
В результаті ДТП ОСОБА_2 , отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Крім цього, був пошкоджений автомобіль Мазда д.н.з. НОМЕР_2 яким керував потерпілий.
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 131 від 29 листопада 2016 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мазда становить 102699,71 грн., що відповідає ринковій вартості цього автомобіля до ДТП.
Згідно з розрахунком вартості КТЗ марки Мазда д.н.з. НОМЕР_2 вартість цього транспортного засобу у пошкодженому стані становить 17 633,33 грн. 
У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності розмір неотриманого доходу ОСОБА_2 склав 7954,32 грн. У зв`язку з лікуванням потерпілого йому відшкодовано підтверджені витрати на лікування на суму 5328,75 грн.
На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.
Згідно зі ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8011910 терміном дії з 28квітня 2016 року до 27 квітня 2017 року.
МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 98 349,45 гривень.
14 квітня 2017 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому. Однак на час подання позову в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ. Просили позов задовольнити.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 31 березня 2020 рокупозов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, Код ЄДРПОУ 21647131) - 98349,45 грн. як відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з виплатою страхового відшкодування та 1921 грн. судових витрат,
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано його скрутне матеріальне становище, зокрема те, що вони з дружиною та двоє неповнолітніх дітей на даний час знаходяться без будь яких засобів для існування. Також вказує, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, оскільки ДТП відбулося 26 червня 2016 року, а до суду МТСБУ звернулося тільки 02 листопада 2019 року, питання про поновлення строку позовної давності позивач не ставив.
Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 березня 2020 року та закрити провадження по справі у зв`язку з пропуском строку позовної даності.
Відзив на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.360 ЦПК України не надходив. 
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснив регламенту виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому в порядку Цивільного кодексу України та Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 25 червня 2016 року о 12 годині 08 хвилин, керуючи автомобілем марки "БМВ" р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним у місті Львові по вулиці Шевченка в напрямку центру міста, на регульованому перехресті вказаної вулиці із вулицею Величковського, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при здійсненні повороту ліворуч із вулиці Шевченка на вулицю Величковського не надав дорогу автомобілю марки "Мазда" р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який завершував рух через зазначене перехрестя, рухаючись вулицею Шевченка, у зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення вказаних транспортних засобів на смузі руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .
В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого наколінника, рани лобної ділянки голови зліва та в центрі, струс головного мозку і забій грудної клітки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 22листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирок набрав законнної сили 23.12.2016 року /а.с. 4-5/.
Згідно із ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що вина відповідача встановлена вироком суду, який є обов`язковим під час розгляду даної справи. 
Відповідно до висновку № 131 експертного автотоварознавчого дослідження від 29 листопада 2016 р., складеного СПД ФО ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мазда становить 102699,71 грн., що відповідає ринковій вартості цього автомобіля до ДТП /а.с. 8-12/.
Згідно з розрахунком вартості КТЗ марки Мазда 626 д.н.з. НОМЕР_2 вартість цього транспортного засобу у пошкодженому стані становить 17633,33 грн., розмір регламентної виплати становить 85066,38 грн. /а.с. 16/.
У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності розмір неотриманого доходу ОСОБА_2 склав 7954,32 грн. /а.с. 14/. У зв`язку з лікуванням потерпілого йому відшкодовано підтверджені витрати на лікування на суму 5328,75 грн. /а.с. 15/.
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки "Мазда" р.н. НОМЕР_2 застрахована, що стверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8011910 терміном дії з 28 квітня 2016 року до 27 квітня 2017 року /а.с. 6-7/.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. 
Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою .
МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 98349,45 грн. (копія платіжного доручення № 3317 рв від 18 квітня 2017 року). /а.с. 36/.
14 квітня 2017 року МТСБУ звернулось до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому /а.с. 27/.
Однак, на час подання позову в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати МТСБУ.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно  з ст.21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).
Відповідно до пунктів 41.1, 41.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Частинами другою та третьою статті 22 вказаного Закону передбачено, що  у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Частиною першою статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Встановивши факт настання події, передбаченої підпунктом «а» частини 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 98349,45грн., а отже виконав покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 22 зазначеного Закону, з урахуванням вимог статті 1191 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача, після проведеної виплати потерпілій особі, права зворотної вимоги до відповідача, у зв`язку з чим з останнього на користь МТСБУ підлягає стягненню в порядку регресу виплачена сума у розмірі 98 349,45 грн. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі є суброгацією, а не регресом, тому позивач пропустив строк позовної давності, який при суброгації розпочинається від дня настання страхового випадку є помилковими.
Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.
Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.
Зважаючи на те, що у даній справі предметом спору є право зворотної вимоги до винної особи, правовідносини виникли на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України, твердження в апеляційній скарзі про те, що в даному випадку відбулася заміна кредитора, тобто дані відносини є суброгацією є помилковим. 
Суд першої інстанції правильно визначив характер даних правовідносин та дійшов вірного висновку, що позов поданий в межах строку позовної давності.
Початком такого строку є 18 квітня 2017 року - момент виплати потерпілому страхового відшкодування, а не момент настання ДТП – 25 червня 2016 року, як це помилково вважає відповідач по справі.
Як убачається з доводів апеляційної скарги, відповідач не оспорює розмір завданої шкоди, а лише зазначає, що матеріально не спроможний відшкодувати завдану ним шкоду.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Використовуючи автомобіль, який є джерелом підвищеної небезпеки без полісу обов`язкового страхування, відповідач повинен був розуміти, що такими діями порушує вимоги чинного законодавства та у разі завдання шкоди саме винна особа несе відповідальність по її відшкодуванню. 
Посилання в апеляційній скарзі про порушення норм процесуального права, зокрема про неповідомлення відповідача про розгляд справи є безпідставними, оскільки суд дотримав вимог процесуального закону щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.
Зокрема на а.с. 53 міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення-судової повістки ОСОБА_1 про виклик до суду на 31 березня 2020 року.
Відтак з врахуванням вимог п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України у суду не було підстав для відкладення розгляду справи при наявності доказів про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Інші апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 31 березня 2020 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 12 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Крайник Н.П.

Приколота Т.І.