П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/9098/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Попова Оксана Гнатівна  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
05 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,
представника відповідача, 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року  (місце ухвалення рішення - м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просила:
- визнати протиправною і скасувати постанову №44098135 головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі: 1 079 744,16 гривень у виконавчому провадженні №57820411, що перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області;
- визнати протиправною і скасувати постанову №57820411 державного виконавця Корольовського Відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Первушиної Ю.О. про відкриття виконавчого провадження від 03 грудня 2018 року з примусового виконання постанови №44098135 виданої 17 березня 2017 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1 079 744,16 гривень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України оскаржив його в апеляційному порядку. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги (окрім доводів щодо неналежного відповідача у справі) та просив суд задовольнити її.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2014 року у справі №296/7934/13 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/116 від 29.08.2007 року у сумі 10 797 441,64 грн (десять мільйонів сімсот дев`яносто сім тисяч чотириста сорок одна грн 64 коп.) Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2  на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (код ЄДРПОУ 14305909) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 441,00 грн.
На виконання вказаного судового рішення Корольовським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист №1 від 03.07.2014 року по справі №296/7934/13, на підставі якого відкрито виконавче провадження №44098135.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2018 року по справі №296/7934/13-ц замінено стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" у виконавчому провадженні №44098135, що перебуває на виконанні в Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, правонаступником - ОСОБА_3 .

16.11.2018 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. виконавчий лист №1 від 03 липня 2014 року повернутий стягувачу за його заявою.
17.03.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. прийнято постанову у виконавчому провадженні №44098135 про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 1 079 744,16 гривень.
03.12.2018 року постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Первушиною Ю.О. відкрито виконавче провадження №57820411 з примусового виконання постанови №44098135, виданої 17.03.2017 року про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1 079 744,16 гривень.
Вважаючи, що виконавцем порушено законодавство, яким регулюється діяльність органів примусового виконання рішень, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що при стягненні виконавчого збору без реального стягнення суми боргу з боржника створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду .

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті, колегія суддів враховує наступні положення  законодавства України.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.06.2016 року прийнято Закон України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05.10.2016 року (надалі - Закон України № 1404-VІІІ).
Відповідно до частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VІІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Частиною другою статті 27 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
Аналіз норм даної статті дає підстави для висновку, що Законом України № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05.10.2016 року змінено правила стягнення виконавчого збору. Зокрема, встановлено, що виконавчий збір має вираховуватись із розрахунку 10 відсотків суми, що фактично стягнута. Натомість, норма статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV визначала об`єктом нарахування виконавчого збору суму коштів, що підлягала стягненню.
Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За приписами частини третьої  статті 40 Закону № 1404-VІІІ  у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої  статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою  статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої  статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, Закон № 1404-VIII  є спеціальним  законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5  (далі - Інструкція), розробленою відповідно до  законів № 1403-VIII  і  № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до  Закону № 1404-VIII  підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Так, положення частини третьої  статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої  статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої  статті 40 Закону № 1404-VIII  кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Як уже зазначалось вище, за правилами частини 2 статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.
При цьому, як вбачається зі встановлених обставин у справі та не заперечується апелянтом сума коштів, що підлягала стягненню з боржника, не була фактично стягнута, а тому підстави для нарахування виконавчого збору - відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про протиправність та необхідність скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 17.03.2017 року ВП №44098135 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 1079744,16 грн у виконавчому провадженні №57820411 та постанови державного виконавця Корольовського Відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Первушиної Ю.О. про відкриття виконавчого провадження №57820411 від 03 грудня 2018 року з примусового виконання постанови №44098135 від 17 березня 2017 року про стягнення з боржника - ОСОБА_4 виконавчого збору у розмірі 1 079 744,16 гривень. 

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо  задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В той же час, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з апелянта судового збору, який не було сплачено при поданні апеляційної скарги, на підставі наступного. 
Відповідно до ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року (на дату звернення позивача до суду із позовом) був визначений у розмірі 1921 грн 00 коп.
Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" в редакції № 2147-VIII від 03.10.2017.
Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір"    за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Таким чином, відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду    позовної заяви в даному випадку розмір судового збору становить 768,4 грн - за вимогу немайнового характеру, та 9605 грн - за вимогу майнового характеру.
В силу приписів ч.2 ст. 4    Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, в даному випадку апелянту необхідно було сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 15 560,10 грн (150*(9605+768,4)).   
Відповідно до платіжного доручення №189 від 09.06.2020 апелянтом за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір в розмірі 5 763 грн. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України  на користь Державної судової адміністрації України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 797 грн 10 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року - без змін.
Стягнути з     Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України     на користь Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 797     (дев`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 10 коп. за реквізитами стягувача: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  11 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.