Номер провадження: 22-ц/813/4130/20 
Номер справи місцевого суду: 522/9706/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року,  ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_1 , в якому просив суд звільнити його від сплати аліментів встановлених рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши стягнення таких аліментів з дня набуття чинності рішенням суду; змінити розмір аліментів, що стягнуті рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх в розмірі 1500.0 грн. щомісячно з дня набуття чинності рішенням суду до досягнення повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У жовтні 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом (а.с.86-88) до ОСОБА_2 в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 10.06.2013 року, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,0 грн. щомісяця.
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року, припинивши стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2016 року, визначивши їх в розмірі 2027,00 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
До суду апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 – ОСОБА_6 
ОСОБА_2 до суду не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4  ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення суду лише в частині відмови у задоволенні її зустрічного позову до ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині його оскарження. 
Оскаржуване рішення суду, в частині його оскарження, зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) батьком приходиться ОСОБА_2 , а матір`ю – ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.14,15).
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 10.06.2016 року було постановлено рішень про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), щомісячно починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_8 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,0 грн. до повноліття ОСОБА_8 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а потім у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 грн. до повноліття ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.126-129).
ОСОБА_2 є фізичною особо-підприємсцем (а.с.21).
Згідно довідки від 30.10.2017р., яка видана Великодолинським НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей», ОСОБА_3 навчається у 5 класі вказаного навчального закладу (а.с.26).
Згідно довідки №99 від 30.11.2017 р., яка видана головою правління СОГ «Західний» (а.с.27), ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Син – ОСОБА_3 більшу частину часу проживає з батьком.
Згідно характеристики ОСОБА_3 , яка видана Великодолинським НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей» (а.с.28), ОСОБА_3 навчається в вказаному навчальному закладі, навчається добре, приймає активну участь у суспільному житті класу та школи, дитина добра, чесна, скромна. Батьки розлучені, батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, забезпечує дитину всім необхідним для навчання.
Згідно довідки №99 від 30.11.2017 р., яка видана головою правління СОГ «Західний» (а.с.30), ОСОБА_3 проживає з батьком з 15 січня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно медичних довідок (а.с.65,66,67,68,70,71) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) хворіє на ДЦП, геміплегічна форма.
Згідно довідки від 07.12.2017р. за №1283/3-477, яка видана Міжнародною клінікою відновного лікування України (а.с.70), ОСОБА_9 пройшов лікування інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування з 27.11.2017р. по 08.12.2017р..
Згідно витягів з історії хвороби ОСОБА_10 , яка надана Міжнародною клінікою відновного лікування України (а.с.71,72,73), ОСОБА_9 проходив курси лікування інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування м.Трускавець в грудня 2016р., в період з 01.05.2017р. по 12.05.2017р.
Згідно рахунку від 01.12.2017р. (а.с.74), лікувальна путівка в період з 25.06.2018р. по 06.07.2018 року коштує 11 940,0 грн.
Згідно рахунку від 28.12.2016 р.. (а.с.75),лікувальна путівка в період з 01.05.2017р. по 12.05.2017р. коштує 10850,0 грн.
Згідно рахунку від 28.12.2016 р. (а.с.75 на звороті).,лікувальна путівка в період з 01.05.2017р. по 12.05.2017р. коштує 44 186,0 грн.
На а.с.77-82 знаходяться посадочні та проїзні документи в напрямку Одеса-Львів.
На а.с.83-84 знаходяться чеки на ліки.
Згідно довідки (а.с.93), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) дитина-інвалід, відвідує дошкільний підрозділ Чорноморського навчально- виховного комплексу «Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІ ступенів дошкільний навчальний заклад комплексуючого типу» з листопада 2016 року. Хлопчика виховує мати – ОСОБА_1 .. Батько- ОСОБА_2 , з момент у навчання дитини в дошкільному підрозділу участі у вихованні сина не приймає (а.с.93).
Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 обґрунтовує зустрічну позовну заяву тими ж обставинами та доказами, що й обґрунтовувала позов про стягнення додаткових витрати на дитину, який був розглянутий Іллічівським міським судом (справа №501/2545/18), та враховуючи те, що на утриманні ОСОБА_2 знаходиться неповнолітній ОСОБА_4 , тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення позову про збільшення розміру аліментів.
Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду в частині його оскарження, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Так, статтею 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитини до досягнення нею повноліття.
Ч.3 ст.180 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився,суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3ст.181СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
Судовим розглядом справи встановлено, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.09.2018р. було відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину – інваліда (а.с.118).
На а.с.119-120 знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда. Позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом, який потребує відповідного лікування, на яке витрачаються значні кошти. В 2016 році були придбані ліки на суму 836,30 грн., в 2017 році було витрачено на проїзд до м.Львів та в зворотній напрямок в розмірі 421,08 грн., та 12000 грн. на проживання. В 2017 році, згідно рахунку №МК 000004457 від 28.12.2016 року було визначено оплату за лікування та проживання в сумі 44 186,0 грн., витрачено 10850 грн. на лікувальну путівку, проїзд в сумі 453,37 грн., а всього на суму 11303,37 грн. та 20000 грн. за проживання. В 2018 році було витрачено 11940,0 грн. на лікувальну путівку, проїзд до м.Львів та в зворотній напрямок в розмірі 538,83 грн., медикаменти в сумі 158,37 грн.
За наслідками розгляду вищевказаної справи, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.11.2018р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину – інваліда було задоволено частково (а.с.123).
Ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Однак, позивачка ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження змін в розумінні ст. 192 СК України, які б давали можливість змінити, а саме збільшити розмір аліментів. Не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як позивача, так і відповідача у справі.
Натомість як вбачається із вказаних у зустрічному позові ОСОБА_1 обставин, останні не підпадають під визначення підстав, що містяться в ст.192 СК України та зводяться до обґрунтування наявності додаткових витрат на утримання дитини, які є окремою підставою для позову, право на яке ОСОБА_1 реалізувала, звернувшись у вересні 2018 року до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда, та надала в обґрунтування позову ті ж самі докази, що й за позовом про збільшення розміру аліментів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Тому з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує зустрічну позовну заяву тими ж обставинами та доказами, що й обґрунтовувала позов про стягнення додаткових витрати на дитину, який був розглянутий Іллічівським міським судом (справа №501/2545/18), тому підстав для задоволення її зустрічної позовної заяви до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів немає.
При цьому колегія суддів зазначає, що правом на стягнення додаткових витрат, ОСОБА_1 не позбавлена і на майбутнє. 
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів, про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23.10.2020 року.

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда