ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7410/20 Справа № 204/873/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року                колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Варенко О.П.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

       У лютому 2020 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 23.07.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
       Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
       У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 31.12.2019 року має заборгованість, яку визначив до стягнення позивач, у розмірі 133 430,61 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 290,06 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 23.07.2011 року по 31.01.2019 року у розмірі 133 140,55 грн.
       На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та судові витрати. 
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пеня, штраф). 
Позивачем надані належні та допустимі докази по справі, також в наданому розрахунку заборгованості за кредитним договором вказані суми процентів, неустойки, які підлягають стягненню відповідно до умов Кредитного договору. 
Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення між сторонами кредитного договору, отримання кредитної картки, її виду та строку дії, а також розміру наданого кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів.
Однак повністю погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що 23.07.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. 
На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2011 року станом на 31.12.2019 року у розмірі 198 485,15 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 290,06 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 190 995,09 грн, заборгованості за пенею у розмірі 7 200,00 грн. 
До стягнення банк заявляє суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 133 430,61 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 290,06 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у період з 23.07.2011 року по 31.01.2019 року у розмірі 133 140,55 грн. 
       Згідно матеріалам справи, Умови та правила надання банківських послуг, які долучені позивачем до позовної заяви в обґрунтування своїх вимог, не містять підпису відповідача.
Згідно з анкетою-заявою, по платіжній картці кредитка «Універсальна» встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 000,00 грн, проте, одночасно, вона не містить відомостей щодо розміру процентної ставки за кредитом.
Між тим в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником в день складення анкети-заяви, та згідно якої він отримав кредит з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 3,0 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (30% на рік). 
Відповідно до змісту позовної заяви позичальник отримав кредит у розмірі 1 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Згідно з відомостями розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач користувався кредитними коштами.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.07.2011 року станом на 31.12.2019 року (а.с.4-6) встановлено, що банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку не більше 36% на рік у період з 23.07.2011 року по 31.03.2015 року включно, що склало 1 731,35 грн боргу за процентами. Починаючи з 01.04.2015 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 43,20%. 
Однак, процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись у сторону її збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. 
Позивачем не надано суду належних доказів про урегулювання питання щодо збільшення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом шляхом повідомлення про зазначене позичальника. Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, на які посилається банк обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не підписані відповідачем.
Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів дійшла висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 290,06 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 731,35 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 32,00 грн. 
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 48,76 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» – задовольнити частково. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2011 року станом на 31.12.2019 року: заборгованість за кредитом у розмірі 290 (двісті дев`яносто) грн 06 коп; заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 23.07.2011 року по 31.03.2015 року включно у розмірі 1 731 (одна тисяча сімсот тридцять одна) грн 35 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 32,00 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 48,76 грн. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова