П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/1329/20	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі – відповідач, ГУ ПФ в Херсонській області), в якому просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФ в Херсонській області по перерахунку належної йому пенсії по інвалідності в значно меншому розмірі ніж гарантований державою розмір, який в усіх випадках не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати ГУ ПФ в Херсонській області нараховувати та виплачувати належну йому пенсію по інвалідності, обчисленої в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленим на час нарахування та виплати пенсії, без обмеження розміру пенсії по інвалідності;
- допустити негайне виконання рішення суду, відповідно до ч. 1 ст.371 КАС України, у межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування позову зазначав, що з січня по серпень 1986 року працював в умовах радіаційного переопромінення в музичній школі викладачем по класу скрипки, що значно вплинуло на стан його здоров`я, у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року (далі – Закон № 796-XII ). Позивач вважає, що виплата відповідачем пенсії у значно меншому розмірі із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціальної захищеності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправною та порушує його право на отримання пенсії у відповідному розмірі. На думку позивача, законодавством України не передбачено жодної норми, яка б обмежувала пряме застосування Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема ст. 54 даного Закону, якою передбачено, що розмір його пенсії не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком. 

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 -  відмовлено.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року та прийняти нове судове рішення - про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на доводи, які ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві, зокрема, наголошував на протиправності застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціальної захищеності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з огляду на пріоритетність норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по відношенню до норм постанови Кабінету Міністрів України № 1210.
Відповідач, ГУ ПФ в Херсонській області,у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року – залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Новокаховському сервісному центрі ГУ ПФ в Херсонській області з 04.09.1992 та отримує пенсію по II групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом факторів аварії на ЧАЕС (1 категорія) відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_1 від 29.05.2019 року ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та має інвалідність ІІ групи.
Відповідно до довідки Сер.МСЕ від 09.06.1997 року № 082894 Серії 2-18 АА, 09.06.1997 року проведений повторний огляд ОСОБА_1 та встановлена друга група інвалідності  - захворювання, пов`язане з впливом факторів аварії на ЧАЕС.
13 лютого 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФ в Херсонській області із заявою, в якій просив: 
« 1.Здійснити перерахунок належної пенсії по інвалідності в розмірі обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року.
2.Застосувати у відношенні розміру належної мені пенсії імператив статті 54 Закону № 796-XII, відносно якого розмір належної мені пенсії в усіх випадках не може бути меншим ніж 8 мінімальних пенсій за віком.
3.Надати завірені копії протоколу про призначення моєї пенсії по інвалідності та довідку про розмір отриманих мною пенсій за останні 6 місяців».
Листом від 28.02.2020 року за № 623-621/С-02/8-2100/20 ГУ ПФ в Херсонській області повідомлено позивача, що пунктом 9-1 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 1210 визначено, що за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за встановленою формулою. 
Зазначено про те, що оскільки позивач не належить до кола осіб, визначених пунктом 9-1 Порядку, право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відсутнє.
Крім того, повідомлено, що розмір пенсії позивача розрахований відповідно до п.11 Порядку, складає 2045,50 грн. - 125% прожиткового мінімуму для осіб які втратили не працездатність та 227,76 грн. - додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно з п.13 Порядку.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо виплати пенсії по інвалідності в значно меншому розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зобов`язати ГУ ПФ в Херсонській області нарахувати та виплатити пенсію по інвалідності, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, встановленим на час нарахування та виплати пенсії, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.
При цьому слід зазначити, що у позовній заяві не ставилося питання щодо здійснення перерахунку пенсії в розмірі обчисленому з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, як було зазначено у заяві поданій до пенсійного органу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що станом на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 8 мінімальний пенсій за віком, Законом № 796-XII встановлено, що умови та порядок призначення пенсії визначається актами Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим застосування відповідачем Постанови №1210 є правомірним, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року (далі - Закон № 796-XII) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Статтею 9 Закону № 796-XII визначено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Згідно ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після       виникнення       права на державну пенсію.
Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986-1987 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством, але не нижче розмірів, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, пенсія по інвалідності не може бути нижчою: по I групі інвалідності - чотирьох мінімальних заробітних плат, по II групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, по III групі інвалідності - двох мінімальних заробітних плат.
Згідно ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції від 09.07.2007р., згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008), в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.
В подальшому, дія норм ст..ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплати до пенсії, додаткової та державної пенсій, передбачених ст..ст. 50, 54 Закону № 796 відповідно, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний календарний рік.
Так, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI (далі - Закон № 3491) розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнений пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст..ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VІІ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011).
Отже, Законом № 3491 Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст..ст. 50, 54 Закону № 796, розміри додаткової та державної пенсій особам, віднесеним до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України, на виконання п. 7 Закону № 3491 прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - Постанова № 745), яка набрала чинності 23.07.2011 року та приписами якої визначені інші розміри додаткової та державної пенсій, передбачених ст..ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, відповідно.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року, затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210).
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються       у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.
Конституційним Судом України у рішенні від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Крім того, пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 року, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».
Крім того, 28.12.2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12. 2014 року № 79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення ст..ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз наведених норм надає можливість дійти висновку, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п.11 Порядку (в редакції яка діє з 01.01.2012 р.) мінімальний розмір пенсії становить: для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою - II групи інвалідності - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2012 р. і 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 1 липня 2012 р.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (в редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З огляду на наведені обставини та норми закону, відповідач здійснюючи нарахування та виплату позивачу основної державної пенсії по інвалідності у вказаний період, у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України діяв правомірно.
Слід зазначити, що виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року включно під час визначення розміру пенсії позивачу застосуванню підлягали положення ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210.
Проте, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, ст..ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів вважає правильним зауваження суду першої інстанції стосовно помилковості тверджень позивача, що станом до 28.12.2014 р. він мав право на отримання пенсії по інвалідності в розмірі 8 мінімальних, оскільки, розмір пенсії інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою визначався Постановою Кабінету Міністрів України №1210, та становив 125 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з розрахунку 8 мінімальний пенсій за віком, Законом № 796-XII встановлено що умови та порядок призначення пенсії визначається актами Кабінету Міністрів України, у зв`язку з чим застосування відповідачем Постанови №1210 є правомірним.
Стосовно доводів апеляційної скарги із посиланням на протиправність застосування відповідачем положень постанови Кабінету Міністрів України №1210, з огляду на пріоритетність норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по відношенню до норм вказаної постанови, колегія суддів зазначає таке.
Так, згідно з п. 3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
У рішенні №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Із вищенаведеного вбачається, що положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов`язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсії позивачеві, відповідно до ст. 54 Закону №796-XII, у розмірах встановлених Постановою КМУ №1210.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №695/2321/17 та від 26 червня 2018 року у справі №629/3333/17.
Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому трактуванні позивачем норм матеріального права, зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 24.12.2020р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.