ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 р. 	Справа № 520/5802/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/5802/2020
за позовом        ОСОБА_1  
до      Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області               
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив:
- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 15.01.2019 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2011 в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011 протиправними;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2011 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 р. № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.04.2011 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.04.2011 без використання при таких виплатах постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 частково задоволено позов.
Визнано протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 15.01.2019 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2011 в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2011 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011, здійснивши виплату суми перерахунку однією сумою.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від  11.06.2020 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що індексація не є постійною виплатою, а залежить від індексу споживчих цін. Вказує на те, що в довідці про додаткові види грошового забезпечення № 712 від 02.04.2018, яка була надана позивачем до суду, чітко зазначено, що з індексації та одноразової допомоги при звільненні єдиний соціальний внесок не нараховувався та не утримувався. Щодо здійснення виплати пенсії однією сумою зазначає, що кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення, адже метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.
У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходив службу в МВС України на посаді інспектора ДПС взводу ДПС 1 М.Д.М. Харків батальйону ДПС ГУМВСУ в Харківській області та 31.03.2011 був звільнений зі служби у запас Збройних Сил України.
Головне управління МВС України в Харківській області складено подання про призначення пенсії від 21.04.2011 № 100/32721 із додатками і направлено зазначені документи до ГУ ПФУ в Харківській області. Разом із іншими документами до ГУ ПФУ в Харківській області були направлені грошовий атестат № 18 від 04.04.2011 та Довідка від 04.04.2011 № 131 про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення, які були складані фінансовою частиною ДАЇ ГУ МВС України у Харківській області. (а.с.10-13)
З 01.04.2011 ГУПФУ в Харківській області  позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб” (а.с.13). При обчисленні розміру пенсії не була врахована індексація грошового забезпечення.
Відділ фінансового забезпечення УДАЇ ГУМВС України в Харківській області надав позивачу довідку від 02.04.2018 №712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011.
Позивач звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою від 17.09.2018 про перерахунок пенсії у зв`язку із невірним обчисленням розміру пенсії при її призначенні та надання пенсіонером нових документів, які є підставою для перерахунку пенсії, до заяви додав довідку від 02.04.2018 №712.
Відповідачем не вчинено дій щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії в розмірі, обчисленому з урахуванням нових документів наданих позивачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. За результатами судового розгляду рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №520/9515/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУПФУ в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність (дії) Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 з грошового забезпечення з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень, винагород) та премій і допомог у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських в розмірах зазначених у довідці про грошове забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсій №100/32721 від 30.05.2017. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.09.2018 про перерахунок пенсії. Зобов`язано ГУПФУ у Харківській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.09.2018 про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 в частині відмови в задоволенні позову залишено без змін. Рішення у справі №520/9515/18 набрало законної сили 25.03.2019.
Позивач звернувся з заявою щодо виконання рішення суду. Листом від 16.03.2020 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2018 у справі №520/9515/18 управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та винесено рішення про відсутність підстав для перерахунку. (а.с.16)
Позивач вважає рішення ГУПФУ в Харківській області від 15.01.2019 про відмову у перерахунку пенсії та бездіяльність, яка полягає у не перерахунку пенсії та виплату пенсії в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення без урахування індексації, протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи в частині позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен був включити індексацію до бази обчислення пенсії позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів, зобов`язання здійснити відповідний перерахунок пенсії за період з 01.04.2009 по 31.03.2011 та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням індексації, здійснивши виплату однією сумою.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про задоволення позовних вимог про визнання протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 15.01.2019 та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів та не виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2011 в розмірі, якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2011 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням індексації в розмірах зазначених у довідці ліквідаційної комісії УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області від 02.04.2018 № 712 про одноразові додаткові види грошового забезпечення нараховані ОСОБА_1 за період з 01.04.2009 по 31.03.2011, здійснивши виплату суми перерахунку однією сумою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Щодо врахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-ІІІ).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Згідно статей 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.
Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу № 638/9697/17 при вирішенні питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, у постанові від 03 квітня 2019 року відступив від раніше висловленої з цього питання правової позиції Верховного Суду у справах № 522/11262/16-а та № 522/7855/17 та сформулював наступний правовий висновок.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Зазначений висновок щодо перерахунку та виплату пенсії з урахуванням індексації узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 12.06.2019 у справі № 643/212/17 та від 12.09.2019 у справі № 235/6160/16-а, від 14.08.2020 у справі 343/1112/17.
Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 у справі №21-70а15 щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом № 2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Правовий висновок аналогічного змісту був сформований у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17.
Щодо зобов`язання відповідача здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії однією сумою з урахуванням проведених платежів, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст.55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що законодавством не передбачено виплати пенсії, належної позивачу, частинами, а отже належним виконанням судового рішення, в даному випадку, є саме виплата перерахованої суми пенсії позивачу однією сумою.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Так, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам ІІ проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").
Колегія суддів зауважує, що в цьому випадку легітимні сподівання позивача на отримання пенсійний виплат, передбачені чинними нормами Законів України, тобто вони є конкретними, а тому на них поширюється режим "існуючого майна".
Спосіб виконання дій, які має вчинити за рішенням суду суб`єкт владних повноважень, не визначений в спірних правовідносинах нормативно.
Колегія суддів зауважує на тому, що метою судового захисту є спонукання владного суб`єкта до належного виконання адміністративних функцій у повному обсязі, що у даному конкретному випадку полягає у проведенні розрахунку за усією належною до одержання сумою пенсії.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен був включити індексацію до бази обчислення пенсії позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не перерахунку невірно обчисленого розміру пенсії при її призначенні з підстав надання пенсіонером нових документів, зобов`язання здійснити відповідний перерахунок пенсії за період з 01.04.2009 по 31.03.2011 та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі, якій обчислено з грошового забезпечення з урахуванням індексації, здійснивши виплату однією сумою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.
Також, відхиляючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що зумовлює, згідно приписів ст. 316 КАС України, залишення вимог апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Зважаючи на результати розгляду апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.06.2020 по справі № 520/5802/2020  - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова