УХВАЛА

16 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 640/10655/19
адміністративне провадження № К/9901/27211/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу  Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (замінено в ході розгляду справи на Державну податкову службу України), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України, викладене у листі від 11.05.2019 № 3650/К/99-99-04-04-02-14, про відмову в розгляді заяви щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 13.03.2019 ІІ-ї групи інвалідності;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та прийняти мотивоване рішення за результатами її розгляду відповідно до Порядку та умови призначення і виплати о;дноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.05.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ-ї групи інвалідності. Зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.05.2020 змінено, викладено абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції: «Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.05.2020 залишено без змін.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права Державна податкова служба України 21.10.2020 направила на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, яка надійшла до суду 22.10.2020, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове - про відмову у задоволенні позову до  Державної податкової служби України.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13      КАС України.
Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суди попередніх інстанцій розглянули за правилами спрощеного позовного провадження.
Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Касаційна скарга не містить обґрунтування обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не вбачаються з матеріалів касаційної скарги.
Посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставним, оскільки суд апеляційної інстанції розглянув вказану справу з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.03.2018 у справі № 464/5571/16-а, від 21.06.2018 у справі № 822/31/18 від 28.08.2018 у справі № 804/6297/17, від 06.03.2019 у справі № 822/163/18 та від 20.05.2019 у справі № 405/704/17. 
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.05.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №640/10655/19 за позовом ОСОБА_1 до                     Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Надіслати заявнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                    А. Ю. Бучик

Судді:                    Л. Л. Мороз 

                    А. І. Рибачук