ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 804/481/18	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Комар Н.В.
за участю: представника відповідача: Борисенко Андрій Олександрович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 (головуючий суддя Кальник В.В., повний текст складено 11.03.2018)
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до  відповідача Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу №362 від 23.12.2016 року, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №362 від 26.12.2016 р. в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на службі на посаді інспектора Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 31.12.2016 р.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 78 821,75 грн.
Позов обґрунтовано тим, що наказ №362 від 23.12.2016 р. Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення, що винесений у зв`язку з порушенням відносно позивача кримінального провадження, є незаконним, оскільки обвинувальний вирок щодо позивача відсутній. Позивач вважає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є лише повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого є з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, та, як наслідок, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що відповідачем у порушення вимог ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту МВС проведено службове розслідування без участі безпосереднього начальника позивача, а саме начальника Кам`янського відділу поліції. Вважає, що до позивача необґрунтовано застосовано самий крайній вид дисциплінарної відповідальності – звільнення з посади. Зазначає, що 29.11.2016 року він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України і заходився до 10.01.2017 року у місці попереднього ув`язнення. Тому не міг відмовитися дати пояснення 30.11.2016 року щодо службового розслідування. Вказує, що акт про відмову від надання пояснень від 30.11.2020 року в порушення вимог пп. 6.2.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС №230 від 12.03.2013 – не зареєстровано в канцелярії/секретаріаті за місцем проходження служби у триденний строк з моменту складання. В силу вимог пп. 6.3.6 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи письмового пояснення або за відсутності акта про відмову в наданні письмового пояснення. Вважає, що не було підстав для встановлення в ході службового розслідування факту вимагання та отримання ОСОБА_1 від своїх підлеглих неправомірної вигоди. Зазначає, що службове розслідування було проведено не об`єктивно та однобоко, оскільки не було відібрано письмові пояснення від підлеглих працівників щодо підтвердження або спростування фактів вимагання та отримання ОСОБА_1 неправомірної вигоди від підлеглих. Зазначає, що 28 підлеглих ОСОБА_1 працівників не було допитано. Вказує, що підлеглі працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростували інформацію про вимагання від підлеглих неправомірної вигоди. Підставою проведення службового розслідування стало повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. За висновками службового розслідування запропоновано звільнити ОСОБА_1 з органів поліції з порушення службової дисципліни. Однак на час прийняття висновків за службовим розслідуванням  кримінальне провадження тривало. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу та додаткові пояснення, згідно яких просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало проведення службового розслідування  за інформацією про надзвичайну подію за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . В ході службового розслідування встановлено, що 29.11.2016 року працівниками прокуратури в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №4201604001000213, розпочатому 07.09.2016 року за ч. 3 ст. 368 КК України спільно з поліцейськими УВБ в Дніпропетровській області, Управління СБУ в Дніпропетровській області задокументовано протиправну діяльність т.в.о. начальника сектору Кам`янського відділу поліції майора поліції ОСОБА_1 та інспектора цього ж підрозділу ОСОБА_4 , які систематичній основі щомісячно вимагали та отримували від підлеглих неправомірну вигоду (у середньому 1600грн. з кожного) за невтручання в їх діяльність та не притягнення до дисциплінарної відповідальності  за можливі дрібні порушення і проступки. В ході проведення слідчих дій задокументовано факт вимагання та отримання ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди у розмірі 4800грн. Під час проведення обшуків 29.11.2016 року, санкціонованих Жовтневим районним судом міста Дніпра, у службовому кабінеті ОСОБА_1 виявлено та вимучено грошові кошти у розмірі 3265грн. та долари США. У дворі домоволодіння ОСОБА_1 виявлено автомобіль «БМВ - 323» НОМЕР_1 , реєстраційні документи якого викликають сумнів щодо їх справжності. 30.11..2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 02.12.2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.01.2017 року з правом внесення застави у розмірі 1 378 000грн. зазначає, що надати пояснення під час службового розслідування   ОСОБА_1 відмовився, про що було складено акт. При проведенні службового розслідування були дотримані вимоги КПК України щодо обсягу розголошення відомостей досудового розслідування. За висновками службового розслідування прийнято наказ від 23.12.2016 року №3833 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» (цей наказ позивач не оскаржує). Наказ від 23.12.2016 року №3833 реалізовано в установленому порядку наказом від 26.12.2016 року №362о/с – за грубе порушення службової дисципліни, вимог с. 7 Дисциплінарного статуту, ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося в недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського – на позивача накладено стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Також відповідачем, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 21.10.2020 про витребування доказів, подано клопотання, відповідно до якого зазначено, що згідно даних веб-порталу «Судова влада України» обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42016040010000213 надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 27.02.2017 з Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України щодо ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (справа №208/1033/17, суддя ОСОБА_5 ) призначено до судового розгляду 13.11.2020 о 11:00 (скрін-шот сторінки долучено до клопотання). Також зазначено, що відповідач не володіє інформацією щодо працевлаштування позивача.
Позивач (представник позивача) в судове засіданні не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, на запити суду щодо наявності/відсутності відповідних доказів (ухвала від 21.10.2020 року) - відповіді не надав.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2016 р. № 299 о/с «По особовому складу» відповідно до п.3 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 призначено інспектором Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та відповідно до п.1 ч.1 ст.69 Закону України «Про Національну поліцію» покладено тимчасове виконання обов`язків з 25.10.2016 р. по 25.12.2016 р. начальника сектору Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 26.12.2016 р. №362 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 звільнено з 31 грудня 2016 року за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Означений наказ прийнятий на виконання наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 23.12.2016 р. №3833 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Головного управління Національної поліції», за яким, зокрема, наказано за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно - етичних якостей поліцейського, накладено на інспектора Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року, норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV, норми Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 р. №1179.  
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII.
Так, статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Отже вказана норма передбачає можливість притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.  
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV(далі - Дисциплінарний статуту ОВС), чинного відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» (№580-VIII) визначено, що:
- службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, 
- а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Таким чином, дисциплінарний проступок – це невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.
Обов`язки осіб рядового і начальницького складу визначені статтею 7 Дисциплінарного статуту ОВС, встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: 
- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; 
- дотримуватися норм професійної та службової етики; 
- у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб.
Слід зазначити, що принципи етики для працівників поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 р. № 1179.
Згідно абз. 1, 2 п. 1 Розділу ІІ цих Правил етичної поведінки поліцейських, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: 
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Також слід зазначити, що відповідно до абз. 1 п. 3 р.V Правил етичної поведінки поліцейських, керівник органу (підрозділу) поліції повинен: бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих.
Отже, вищезазначені норми передбачають високий рівень моральних та професійних якостей поліцейського та недопущення ним приниження авторитету поліції. 
Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» (№ 580-VIII) особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Таким чином, Присяга (урочиста обіцянка поліцейського) перед українським народом закріплює те, що поліцейський буде з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Матеріалами справи підтверджується, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.11.2016 р. № 3576 «Про організацію проведення службового розслідування», у зв`язку з надходженням 29.11.2016 р. до ГУНП інформації про надзвичайну подію за участі т.в.о начальника сектору (з забезпечення безпеки дорожнього руху) Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 та інспектора цього ж підрозділу поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , призначено проведення службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю т.в.о. начальника сектору (з забезпечення безпеки дорожнього руху) Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ярмолицького О.В., результати якого викладені у висновку від 22.12.2016 р.
При цьому, порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні визначений Інструкцією, затвердженою наказом МВС України 12.03.2013 р. № 230 (далі- Інструкція).
Підстави для проведення службового розслідування визначені у Розділі ІІ Інструкції. Згідно з п. 2.1 Розділу ІІ Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно з пп. 2.2.2 та пп. 2.2.3. п.2.2. Розділу ІІ Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 8.1 Розділу VIII Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.
Згідно висновку про результати службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю т.в.о. начальника сектору (з забезпечення безпеки дорожнього руху) Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ярмолицького О.В., 29.11.2016 р. працівниками військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України спільно з поліцейськими УВБ в Дніпропетровській області, УСБУ в Дніпроптетровській області за погодженням з ГУНП, в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42016040010000213, розпочатому 07.09.2016 р. за ч. 3 ст. 368 КК України, задокументовано протиправну діяльність за фактом вимагання т.в.о начальника сектору (з забезпечення безпеки дорожнього руху) Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 та інспектора цього ж підрозділу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 на систематичній основі щомісячно від підлеглих неправомірної вигоди (в середньому 1600 грн. з кожного) за невтручання у їх діяльність та не притягнення до дисциплінарної відповідальності за можливі дрібні порушення і проступки.
В ході проведення слідчих дій було задокументовано факт вимагання отримання вищевказаними посадовими особами неправомірної грошової винагороди у розмірі 4800 грн.
29.11.2016 р. під час проведення обшуків, санкціонованих Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська, в службовому кабінеті ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 900 грн., які 29.11.2016 р. передані підлеглими ОСОБА_2 .
Крім того, за місцем мешкання ОСОБА_1 виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 5200 грн. та 250 доларів США; також, у дворі домоволодіння виявлено автомобіль «БМВ-323і» № н.з. НОМЕР_2 , реєстраційні документи якого викликають сумнів.
30.11.2016 р. інспекторам Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майору поліції ОСОБА_1 та старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 оголошено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
02.12.2016 р. ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська поліцейським ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.01.2017 р. з правом внесення застави у розмірі 1378000 грн. кожному.
Колегія судів апеляційної інстанції бере до уваги, що відповідач зазначає, що надати пояснення під час проведення службового розслідування інспектор Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_1 відмовився.
Відмова у наданні пояснень зафіксована актом про відмову надати пояснення від 30.11.2016 р.
При цьому, колегія судів апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що є сумніви у відповідності фактичним обставинам справи, даних, наведених у акті про відмову надати пояснення від 30.11.2016 р., зокрема, оскільки акт не був зареєстрований належним чином.
Натомість, матеріали справи не містять будь-яких пояснень позивача щодо вчинення ним дисциплінарного проступку.
Так самим позивачем в ході розгляду справи не надано жодних пояснень на спростування обставин, викладених у висновку про результати службового розслідування, що надало підстави для висновку про сумніви у правомірності дій позивача як поліцейського, оскільки безпосередньо ОСОБА_1 не спростовано вчинення ним дисциплінарного проступку. 
Зокрема, особа, що притягується до відповідальності в силу статті 63 Конституції України, може не свідчити проти себе. Однак дана обставини не спростовує сумнівів щодо вчинення поліцейським дисциплінарного проступку. А орган, що приймає рішення стосовно наявності/відсутності дисциплінарного проступку може користуватися добутими в ході службового розслідування доказами для надання висновку.
При цьому, будь які формальні неточності, вчинені відповідачем в ході службового розслідування не можуть спростувати сам факт вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, а саме недопустимих дій та поведінки, що ганьбить авторитет поліції та наслідком чого є дисциплінарна відповідальність – звільнення зі служби в поліції.
Так, згідно висновку службового розслідування, запропоновано накласти на інспектора Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Підставою застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції стало грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції застосування відповідачем такого виду дисциплінарної відповідальності (звільнення зі служби в поліції) є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам, що діяли на час виникнення спірних правовідносин.
Зокрема, кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності особи.
Позивача притягнуто до дисциплінарної (а не до кримінальної) відповідальності, при цьому не з підстав скоєння кримінального правопорушення, а через вчинення дій, які не сумісні з посадою працівника поліції (дисциплінарний проступок).
При цьому, питання наявності в діях позивача складу кримінального правопорушення не було предметом дослідження у ході службового розслідування щодо дисциплінарного проступку позивача, оскільки на час прийняття висновку про службове розслідування кримінальна справа не була розглянута.
Слід також зазначити, що згідно з п.п. 6.2.2. п. 6.2. Р VІ Інструкції визначено, що у разі відмови особи надати пояснення на підставі статті 63 Конституції України цей факт документується за допомогою проставляння нею підпису на бланку пояснення, без складання акта.
Пунктом 6.3. Розділу VІ Інструкції затверджені права особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування. 
Така особа має право:
- отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.
- брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.
- висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять).
- відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.
- за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.
- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.
Однак матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивач під час проведення службового розслідування реалізовував свої права, визначені п. 6.3. Розділу VI. Інструкції, також матеріали справи не містять доказів чинення перешкод у реалізації таких прав позивачу.
Згідно з п. 6.3.6. п.6.3. Розділу VI. Інструкції небажання особи, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Приписами пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.
Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений статтею 14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, тощо.
Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
За наслідками службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю т.в.о. начальника сектору (з забезпечення безпеки дорожнього руху) Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Ярмолицького О.В. встановлено, що всупереч приписам законодавства, що регламентують поведінку поліцейського та ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» (№580-VIII), яка визначає основні обов`язки поліцейського, позивачем вчинено дисциплінарний проступок - вимагання на систематичній основі щомісячно від підлеглих неправомірної вигоди (в середньому 1600 грн. з кожного) за невтручання у їх діяльність та не притягнення до дисциплінарної відповідальності за можливі дрібні порушення і проступки, та прийняття процесуальних рішень і проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні №42016040010000213.
Оскільки позивачем вчинено дії та допущено поведінку, яка не сумісна з вимогами, які пред`являються до особи, що проходить службу в поліції та порочить звання поліцейського, а також наносить шкоду авторитету органів поліції в цілому, то висновок відповідача про застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу, а саме звільнення зі служби в поліції – є обґрунтованим та правомірним. 
Так, Наказом начальника Головного управління поліції у Дніпропетровській області від 23.12.2016 р. № 3833 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУНП» за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, накладено на інспектора Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Зокрема, підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (№580-VIII): поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6) та у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10).
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24.10.2016 р. № 299 о/с «По особовому складу» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підстава: наказ ГУНП від 23.12.2016 р. № 3833.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять протокол допиту свідка від 06.02.2017 р., з приводу допиту старшого сержанта ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 42016040010000213, який займає посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та на питання чи здавали ви особисто грошові кошти майору ОСОБА_1 або іншим особам за невтручання в службову діяльність, пояснив, що особисто за вказівкою ОСОБА_1 передавав через осіб в черговій частині, зараз прізвищ не пам`ятає, грошові кошти у сумі 1500 грн. У вересні 2016 року не згадав чи здавав кошти, у жовтні 2016 року залишив до чергової частини 1500 грн., у листопаді 2016 року залишив до частини 1500 грн. Навіщо здавались кошти не відомо. Перед здачею грошових коштів ОСОБА_1 повідомляв особовому складу, що розпочався «отчет», після вказаного наказу особовий склад розпочинав здачу грошових коштів у сумі 1500 грн.
Також матеріали справи містять протокол допиту свідка від 07.02.2017 р., з приводу допиту лейтенанта поліції ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 42016040010000213, який займає посаду інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кам`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та на питання чи здавали ви особисто грошові кошти майору ОСОБА_1 або іншим особам за невтручання в службову діяльність, пояснив, що у вересні 2016 року знаходився у відпустці та будь-які грошові кошти не здавав, в кінці жовтня 2016 року особисто здавав грошові кошти у сумі приблизно 550 грн., у листопаді 2016 року особисто здавав грошові кошти у сумі 650 грн. Вказані грошові кошти за вказівкою надавав або до штабу сектору, де працював ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ; якщо не помиляється, у жовтні 2016 року вказані кошти залишив у черговій частині. Також, зазначив, що вважав, що вказані грошові кошти збирались на побутові потреби сектору патрульної поліції.
Зазначені протоколи допиту свідків у кримінальній справі були досліджені відповідачем в ході службового розслідування. 
При цьому, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, посилання позивача на протиправність його звільнення за відсутності обвинувального вироку суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач звільнений саме за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (№580-VIII) - за вчинення дисциплінарного проступку, а не за пунктом 10 означеної статті Закону України «Про Національну поліцію» (№580-VIII), а тому відсутність вироку щодо позивача не впливає на законність його звільнення та не виключає дисциплінарну відповідальність. 
Також колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в суді апеляційної інстанції провадження у справі було зупинено до ухвалення рішення у кримінальній справі.
Однак, ухвала суду апеляційної інстанції про зупинення апеляційного провадження (до ухвалення рішення у кримінальній справі) скасовано, та зазначено про можливість розгляду даної справи без дослідження рішення у кримінальній справі.   
З огляду на те, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, відношення позивача до вчиненого, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що до позивача правильно застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів поліції, а оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції сукупність приведених вище обставин дає підстави для висновку, що відповідач при прийнятті спірного наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, відповідно, відсутні правові підстави для скасування наказу №362 від 23.12.2016 року.
Водночас, слід зазначити, що частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Надаючи позов та апеляційну скаргу позивач не надав доказів, що спростовують вчинення ним дисциплінарного проступку. 
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що відповідач мав правові підстави провести службове розслідування щодо позивача. Таке службове розслідування було проведено у відповідності до норм законодавства. За наслідками службового розслідування був при прийнятий наказ про дисциплінарну відповідальність позивача за порушення службової дисципліни, а саме порушення норм законодавства України та вчинення дій які не сумісні з посадою працівника поліції, оскільки паплюжать ділову репутацію та авторитет поліцейського, підривають довіру суспільства до поліцейського, не викликають повагу та підтримку громадян. Наслідком притягнення до дисциплінарної відповідальності стало дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що передбачено п. 6 ч. 1  ст.77 Закону України «Про Національну поліцію»  (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). 
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача не порушені.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати апеляційного розгляду та характер спірних правовідносин судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 02.12.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 02.12.2020.
Повний текст постанови складено 09.12.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова