ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 листопада 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/4644/19
Головуючий у першій інстанції - Яременко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1166/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Мамонової О.Є.,
суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Приватне підприємство «Техкомсервіс»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Техкомсервіс» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Техкомсервіс» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

                                      У С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного підприємства «Техкомсервіс» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.
Обґрунтовувала позов тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 05.08.2017 року з квартири № 44 сталося залиття її квартири, про що були складені відповідні акти. 
Згідно з висновком спеціаліста № С-767 від 19.09.2017 року сума матеріального збитку склала 48 448,00 грн, з яких 29 263,00 грн - дійсний розмір матеріального збитку, завданого внутрішньому оздобленню квартири та 19 185,00 грн - дійсний розмір збитку, завданого набору меблів для кухні, набору меблів для кімнати.
02.10.2017 року вона звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, яка мешкає та є власником квартири АДРЕСА_3 , проте, провадження у справі № 751/6723/17 було закрито, оскільки рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2018 року у справі № 751/5877/17 встановлено, що ОСОБА_2 не винна в залитті квартири позивача ОСОБА_1 , а фактично залиття відбулось внаслідок неналежного стану внутрішньо будинкових мереж постачання холодної води, технічне обслуговування якого покладено на ПП «Техкомсервіс». 
Зазначала, що представник ПП «Технокомсервіс» під час розгляду справи № 751/6723/17 запевняв, що підприємство відшкодує завдану їй шкоду в добровільному порядку, однак, шкода так і не була відшкодована. Своєю бездіяльністю та бажанням уникнути відповідальності, відповідач завдав їй довготривалих моральних страждань, які полягають у погіршенні стану її здоров`я та стану здоров`я її чоловіка, негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним. Також з серпня 2017 року вона фактично не мешкає у квартирі, проте, вимушена оплачувати комунальні послуги, розмір яких склав 11 270,00 грн.
Просила суд стягнути з ПП «Техкомсервіс» 48 448,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди, 25 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, 11 270,00 грн витрат, понесених на комунальні послуги, судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства «Техкомсервіс» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди  48 448,00  грн,   у   відшкодування  моральної  шкоди   10 000  грн,   1 536,80 грн, понесених на оплату судового збору, 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «Техкомсервіс» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову позивача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.  
Доводи скарги зводяться до того, що суд залишив поза увагою той факт, що власник квартири № 44 не дотримався умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.03.2015 року, оскільки, негайно не повідомив про аварію ПП «Техкомсервіс». Беручи до уваги ту обставину, що до прибуття ремонтної бригади рівень води в квартирі значно підвищився, розмір шкоди, яка була спричинена позивачу теж виріс, тобто, у випадку невідкладеного повідомлення власником квартири № 44 про аварію та оперативного перекриття води і негайного усунення незначного протікання, можливо шкода була б в меншому розмірі, або зовсім відсутня.
Вважає, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів спричинення моральної шкоди, яка б підлягала компенсації, а її доводи про те, що підприємство не відшкодувало матеріальну шкоду добровільно та байдуже поставилося до проблем позивача, спростовується тим, що відповідачем був сформований кошторис по проведенню ремонту в квартирі та запропоновано чоловіку позивача обрання будівельних та оздоблюючих матеріалів для проведення ремонту, проте, позивач та її чоловік не виявили ініціативи стосовно запропонованого підприємством вирішення питання.
Порушив суд і процесуальну норму закону, яка регулює питання вирішення розподілу витрат, понесених стороною на правничу допомогу, оскільки, стягнув зазначені витрати з відповідача в повному розмірі, не розподіливши їх пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні, вказуючи на те, що вина ПП «Техкомсервіс» у залитті квартири № 40 встановлена судовим рішенням у справі № 751/5877/17, в зв`язку з чим, доводи відповідача про те, що була заподіяна шкода внаслідок винних дій ОСОБА_2 - власника квартири № 44 , є невірними.
Щодо розміру визначеного судом моральної шкоди, то 10 000,00 грн відповідає засадам розумності та виваженості.
Посилання відповідача на неправильне вирішення питання розподілу витрат, понесених позивачем на правову допомогу, не можна брати до уваги, так як ці витрати підтверджені документально, реально понесені і їх стягнення передбачено законом.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на оплату комунальних послуг в розмірі 11 270,00 грн, сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі в частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, моральної та судових витрат.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 5 у справі № 751/6723/17).
Акт № 35 від 05.08.2017 року, затверджений ПП «Техкомсервіс» (а. с. 6) свідчить, що в квартирі АДРЕСА_3 з`явилась тріщина на відсічному крані холодного водопостачання, тріщина з`явилась після відсічного шарового механізму, внаслідок чого відбулось затоплення квартири № 40 у цьому ж будинку та магазину в цокольному приміщенні. В квартині № 40 візуально видно, що в кухні відбулось розбухання меблів, текла зі стелі вода та в двох кімнатах також текла вода зі стелі та стояла на підлозі по всій квартирі.
Актом № 36 від 08.08.2017 року (а. с. 5) встановлено, що 05.08.2017 року у квартині АДРЕСА_3 розірвало відсічний кран холодного водопостачання, внаслідок чого відбулось затоплення квартир №, № 40 , 44 та магазину в цокольному приміщенні по АДРЕСА_1 . В квартирі № 40 пошкоджено: у кухні - кухонні меблі, на стелі видно здуття та вологі плями площею приблизно 0,5 кв.м, на стінах відбулось пожовтіння та відшарування шпалер, побутова техніка та газовий котел не перевірялись; в коридорі відбулось пошкодження ламінату площею приблизно 10 кв.м, на стелі візуально видно відшарування шпалер площею приблизно 7 кв.м, на стелі візуально видно вологі та жовті плями площею приблизно 2 квм, пошкоджено меблі «стінка» та двері входу до спальні.
Згідно з витягом із висновку спеціаліста експертного будівельно-технічного дослідження № С-767 від 19.09.2017 року, розмір завданого матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 48 448,00 грн, з яких: 29 263,00 грн - розмір матеріального збитку, завданого внутрішньому оздобленню квартири, 19 185,00 грн - розмір матеріального збитку, завданого набору меблів для кухні та набору меблів для кімнати (а. с. 7).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.03.2019 року у справі № 751/6723/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ПП «Техкомсервіс» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди було закрито провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відмовою представника позивача від позовних вимог.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.10.2018 року, прийнятим у справі № 751/5877/17 за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «УкрСіверБуд» ЗАТ «ДСК», Приватного підприємства «Техкомсервіс» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.12.2018 року, встановлений факт порушення ПП «Техкомсервіс» умов, укладеного з ОСОБА_2 , як споживачем, Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що виразилося у неналежному здійсненні зобов`язань підприємства по утриманню та обслуговуванню внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані.

Право на справедливий суд, гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.
Зазначені положення узгоджуються з положеннями Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 19 Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем, виробником.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю, чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово - комунальних послуг.
Пунктами 2, 7 ч. 2 ст. 21 зазначеного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законом.
Балансоутримувач зобов`язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі (п. 6 ч. 2 ст. 24 Закону).
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що виконавець зобов`язаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньо будинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт.
За положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.     
Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі № 751/5877/17 встановлена вина Приватного підприємства «Техкомсервіс» у неналежному здійсненні зобов`язань останнім по утриманню та обслуговуванню внутрішньобудинкових мереж будинку АДРЕСА_1 ,  що стало наслідком залиття квартир та цокольного приміщення та спричинило збитки власнику квартири № 40 , розмір яких підтверджений висновком спеціаліста, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення майнової шкоди на користь позивача, є вірним та обґрунтованим.
Колегія суддів також погоджується з рішенням суду в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд, з врахуванням роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 та обставин даної справи, дотримався вимог розумності, справедливості, виваженості та співмірності, взяв до уваги характер і спосіб завдання моральної шкоди та правильно вирішив даний спір, стягнувши моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн.
В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що з боку споживача - власника квартири № 44 також мали місце порушення умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які виразились у несвоєчасному повідомленні балансоутримувача про аварію, проте, апеляційний суд їх до уваги не сприймає, оскільки, в будь - якому випадку балансоутримувач будинку зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію та утримувати майно, що перебуває на його балансі, а у випадку завдання збитків з його вини, відшкодувати їх.
Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, адже, факт завдання позивачу такої шкоди підтверджений належними доказами і право на її відшкодування чітко передбачено законом.
Що стосується вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, то в цій частині доводів, колегія суддів погоджується з відповідачем.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, надання позивачу правничої допомоги адвокатом Шолох О.В. та оплата таких послуг в розмірі 5 000,00 грн підтверджується актом передачі - приймання юридичних послуг до договору від 15.06.2019, складеним 23.10.2019, квитанцією до прибуткового касового ордера № 3 від 23.10.2019 (а. с. 92, 93).
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, мають бути покладені на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.
В позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь  84 718,00 (48 448,00 + 25 000,00 + 11 270,00) грн. Суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення матеріальної і моральної шкоди в розмірі 58 448,00 (48 448,00 + 10 000,00) грн, тобто, позовні вимоги задовольнив на 69 %.
За надання правничої правової допомоги позивач сплатила 5 000 грн, а отже, останній належить компенсувати понесені витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3 450 (5 000 х 69%) грн.
Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вищевикладеного та враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог по суті спору ґрунтується на засадах верховенства права та постановлено з дотриманням вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню лише в частині перерозподілу витрат, понесених на правничу допомогу шляхом зменшення стягнутої на користь позивача суми з 5 000 грн до 3 450 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Техкомсервіс» задовольнити частково. 
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2020 року в частині стягнення з Приватного підприємства «Техкомсервіс» на користь ОСОБА_1 витрат, понесених на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн змінити.
Стягнути з Приватного підприємства «Техкомсервіс» (м. Чернігів, вул. 1 Травня, 171, код ЄДРПОУ 32729180) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 , проживаючою в АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                               Судді: