Справа № 161/7804/19 	Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І. Б. 	
Провадження № 22-ц/802/940/20  Категорія: 68 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 жовтня 2020 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Концевич Я. О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року, 
                                         В С Т А Н О В И В :
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Покликалась на ті обставини, що з 28 квітня 2001 року по 10 травня 2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 . За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти, на підставі договорів купівлі-продажу: №63 п\в від 04 грудня 2001 року; № 235 п\в від 21 жовтня 2004 року; № 339 п\в від 21 грудня 2006 року; № 340 п\в від 21 грудня 2006 року; №350 п\в від 30 травня 2007 року було придбане нерухоме майно - нежитлові приміщення загальними площами: 311,7 кв.м.; 36,5 кв.м.; 220,1 кв.м.; 234,4 кв.м.; 296,8 кв.м.; у будівлі, що по АДРЕСА_1 .
Право власності на всі перераховані об`єкти нерухомого майна зареєстровано за відповідачем і використовується ним для здійснення підприємницької діяльності. 
Крім того позивач вказувала, що майно фізичної особи-підприємця, тобто майно, яке використовується для господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Факт реєстрації спірного майна за відповідачем ОСОБА_4 на її думку, не визначає його приватної власності на це майно, оскільки останнє придбане ними за час перебування у шлюбі за їх спільні кошти.
Вважаючи все зазначене нерухоме майно їх з відповідачем спільною сумісною власністю, позивач просила суд, у порядку поділу майна подружжя, визнати за нею та відповідачем ОСОБА_4 право власності по ? частці за кожним на майно:
- нежитлове підвальне приміщення /літер А-5/, загальною площею 296, 8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 158796407101, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно номерів приміщень: 1 площею 13,9 кв.м.; 2 площею 11,5 кв.м.; 10 площею 2,7 кв.м.; 11 площею 4,6 кв.м.; 12 площею 2,8 кв.м.; 13 площею 1,2 кв.м.; 14 площею 6,8 кв.м.; 15 площею 78,1 кв.м.; 16 площею 34,4 кв.м.; 18 площею 5,9 кв.м.; 19 площею 35,5 кв.м.; 20 площею 44,7 кв.м.; 21 площею 4,9 кв.м.; 22 площею 6,8 кв.м.; 23 площею 12,7 кв.м.; 24 площею 6,6 кв.м. та 25 площею 23,7 кв.м., в спільному користуванні сходова-коридор І загальною площею 31,1 кв.м.,;
- частину нежитлового приміщення /1-й поверх/, загальною площею 311,7 кв.м., реєстраційний номер майна - 1315945, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно номерів приміщень: 3-1 площею 9,4 кв.м.; 3-2 площею 30,3 кв.м.; 3-3 площею 55,8 кв.м.; 3-4 площею 5,6 кв.м.; 3-5 площею 7,2 кв.м.; 3-6 площею 6,4 кв.м.; 3-7 площею 6,2 кв.м.; 3-8 площею 12,2 кв.м.; 3-9 площею 5,9 кв.м.; 3-10 площею 7,2 кв.м.; 3-11 площею 9,6 кв.м.; 3-12 площею 5,1 кв.м.; 3-13 площею 73,0 кв.м.; 3-19 площею 1,2 кв.м.; 3-20 площею 1,4 кв.м.; 3-22 площею 75,2 кв.м.;
- нежитлове приміщення /1-й поверх/ /літер А-5/, загальною площею 36,5 кв.м., реєстраційний номер майна - 6825369, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлове приміщення /літер А-5/, загальною площею 234,4 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185127, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, номери приміщень: 57 площею 36,4 кв.м., з 72 по 77 площею 198 кв.м.;
-нежитлове приміщення /літер А-5/ /2-й поверх/ загальною площею 220,1 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185674, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номери приміщень: з 58 по 71 площею 193,6 кв.м., в спільному користуванні приміщення І, ІІ, ІІІ першого поверху площею 22,5 кв.м., приміщення І другого поверху площею 4,0 кв.м. та покласти на відповідача судові витрати.
18 грудня 2019 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області до участі у справі, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_5 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові неправильно визначив правовий статус предмета спору, дійшов безпідставного висновку про те, що спірне нерухоме майно хоч і було придбане сторонами спору під час шлюбу, однак являється особистим майном відповідача і використовується ним як об`єкт підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, а тому не є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає поділу між ними.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правочини купівлі-продажу спірного майна здійснювались відповідачем ОСОБА_4 , як підприємцем не в інтересах сім`ї, а набуте нерухоме майно використовувалось відповідачем лише для підприємницької діяльності з метою отримання прибутку, і не є спільною сумісною власністю подружжя.
Проте погодитись з такими висновками суду неможна.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2016 року розірвано.
У період перебування сторін спору у шлюбі, набуто нерухоме майно, а саме:
- частина нежитлового приміщення /1-й поверх/, загальною площею 311,7 кв.м., реєстраційний номер майна - 1315945, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбане згідно договору купівлі-продажу № 7783, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. 04.12.2001 року, номери приміщень: 3-1 площею 9,4 кв.м.; 3-2 площею 30,3 кв.м.; 3-3 площею 55,8 кв.м.; 3-4 площею 5,6 кв.м.; 3-5 площею 7,2 кв.м.; 3-6 площею 6,4 кв.м.; 3-7 площею 6,2 кв.м.; 3-8 площею 12,2 кв.м.; 3-9 площею 5,9 кв.м.; 3-10 площею 7,2 кв.м.; 3-11 площею 9,6 кв.м.; 3-12 площею 5,1 кв.м.; 3-13 площею 73,0 кв.м.; 3-19 площею 1,2 кв.м.; 3-20 площею 1,4 кв.м.; 3-22 площею 75,2 кв.м., за 124830 грн, і зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 (розмір частки 1/1) (т. 1 а.с. 196-198);
- нежитлове приміщення /1-й поверх/ /літер А-5/, загальною площею 36,5 кв.м., реєстраційний номер майна - 6825369, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбане згідно договору купівлі-продажу № 3344 від 21.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О., за 22316 грн 40 коп. зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 (розмір частки 1/1) (т. 1 а.с. 204-206);
- нежитлове приміщення /літер А-5/, загальною площею 234,4 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185127, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано згідно договору купівлі-продажу № 5188 від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О., номери приміщень: 57 площею 36,4 кв.м., з 72 по 77 площею 198 кв.м., за 443985 грн 60 коп. і зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 (розмір частки 1/1) (т. 1 а.с. 216-217);
- нежитлове приміщення /літер А-5/ /2-й поверх/ загальною площею 220,1 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185674, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбане згідно договору купівлі-продажу № 5189 від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міськнотокругу Ариванюк Т.О., №№ приміщень: з 58 по 71 площею 193,6 кв.м., в спільному користуванні приміщення І, ІІ, ІІІ першого поверху площею 22,5 кв.м., приміщення І другого поверху площею 4,0 кв.м., за 416140 грн 80 коп. і зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 (розмір частки 1/1) (т. 1. а.с. 221-222);
- нежитлове підвальне приміщення /літер А-5/, загальною площею 296, 8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 158796407101, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбане згідно договору купівлі-продажу серія та номер: Р№1979, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т.О. 30.05.2007 року,: №№ приміщень - 1 площею 13,9 кв.м.; 2 площею 11,5 кв.м.; 10 площею 2,7 кв.м.; 11 площею 4,6 кв.м.; 12 площею 2,8 кв.м.; 13 площею 1,2 кв.м.; 14 площею 6,8 кв.м.; 15 площею 78,1 кв.м.; 16 площею 34,4 кв.м.; 18 площею 5,9 кв.м.; 19 площею 35,5 кв.м.; 20 площею 44,7 кв.м.; 21 площею 4,9 кв.м.; 22 площею 6,8 кв.м.; 23 площею 12,7 кв.м.; 24 площею 6,6 кв.м. та 25 площею 23,7 кв.м., в спільному користуванні сходова-коридор І загальною площею 31,1 кв.м., за ціною 206737 грн 20 коп. (т. 1, а.с. 229-231).
З матеріалів справи слідує, що право власності на зазначені спірні нежитлові приміщення, крім нежитлового підвального приміщення /літер А-5/, загальною площею 296,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 158796407101, зареєстровано у встановленому законом порядку за відповідачем ОСОБА_4 , що стверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 1 а.с. 19-52).
Крім того встановлено, що 26.06.2008 між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 0509/08/22-CLNv, відповідно до якого АКБ «Форум» надав відповідачу відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 90600 дол. США на споживчі цілі строком до 25.06.2018 року - для придбання земельної ділянки та будівництво житла.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за указаним кредитним договором, було укладено договір іпотеки від 26.06.2008 між кредитодавцем АКБ «Форум» та позичальником ОСОБА_4 , згідно з яким передано в іпотеку нежитлове підвальне приміщення літер А-5 (а саме, приміщення 1, 2, з 10 по 16, з 18 по 25 загальною площею 296,8 кв. м АДРЕСА_1 в спільному користуванні сходова-коридор І загальною площею 31,1 кв.м.) (т. 1 а.с.103-105). 
З матеріалів справи вбачається, що передача в іпотеку вказаного об`єкта нерухомого майна відбулася за посвідченої нотаріально 26.06.2008 року згоди позивача ОСОБА_1 дружини іпотекодавця ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 100).
Крім того, така ж згода за іншими кредитними зобов`язаннями відповідача ОСОБА_4 на передачу в іпотеку інших нежитлових приміщень (літер А-5, 2 поверх), (№№ приміщень з 58 по 71) загальною площею 220,1 кв.м., та (літер А-5), (№№ приміщень 57, з 72 по 77), загальною площею 234,4 кв.м., надавались його дружиною ОСОБА_1 , як співвласником зазначеного майна і посвідчувалась нотаріально 21 грудня 2006 року (т. 2. а.с. 172).
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, було зареєстровано обтяження щодо зазначеного вище нерухомого майна на підставі вказаного іпотечного договору (т. 1 а.с. 97-99).
За наявними в матеріалах справи договорами від 17 липня 2017 року про відступлення прав вимоги за кредитним і іпотечним договорами від 26 червня 2008 року ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги до позичальника - іпотекодавця ОСОБА_4 фінансовій компанії «Авістар» (т.1 а.с. 110-121).
Зі змісту договору про відступлення прав за іпотечним договором від 18 липня 2017 року, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2017 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості слідує, що ОСОБА_5 набула право вимоги до позичальника ОСОБА_4 за вказаними вище кредитним та іпотечним договорами від 26 червня 2008 року (т. 1 а. с. 89- 90, 122 - 123).
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.08.2017 у справі №161/17292/14-4 за позовом ПАТ «Банк» Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БанкФорум», правонаступником якого є ОСОБА_5 , до ОСОБА_4 було задоволено позов, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 0509/08/22-СДТм від 26.06.2008 в розмірі 66575,48 доларів США (т. 1 а.с. 241-242).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 196063714 від 13 січня 2020 року державним реєстратором Виконавчого комітету Луцької міської ради Оляніцькою О. В.за ОСОБА_5 10 січня 2020 року здійснено державну реєстрацію права приватної власності  на нежитлове підвальне приміщення (літер А-5) загальна площа 296,8 кв.м., а саме приміщення №№ 1, 2, 10-16, 18-25; в спільному користуванні сходова - коридор  І загальною площею 31,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 158796407101) (т. 2 а.с. 15).
Відповідно до частини першої статті 22, частини першої статті 24, статті 25, частини першої статті 28 КпШС України (у  редакції, чинній на час придбання спірного нерухомого майна частини нежитлового приміщення (1-й поверх загальною площею 311,7 кв.м. реєстраційний номер майна 1315945), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна,  яке  є  спільною  сумісною власністю подружжя,  їх частки визнаються рівними.
З аналізу зазначених норм вбачається, що спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.
Інше спірне нерухоме майно було придбано подружжям після 01 січня 2004 року, отже правовий режим цього майна регулюється положеннями СК України.
За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, під час вирішення спору між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до положень частини першої  статті 71 СК України майно,  що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу,  може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.
Згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.
Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року № 6-1752цс15, постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року № 202/3788/18.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належних доказів того, що спірне майно хоч і набуте подружжям за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, відповідач ОСОБА_4 суду не надав.
Щодо поданих відповідачем ОСОБА_4 декларацій про його майновий стан, як підприємця, якими він підтверджував наявність необхідних сум коштів для придбання спірного нерухомого майна, то варто зазначити, що згідно наданих ним доказів цих коштів, враховуючи вартість об`єктів нерухомого майна, що ним придбавались, було недостатньо, а тому ним під час укладення договорів їх купівлі-продажу неодноразово залучались кредитні кошти і це підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань в іпотеку передавались придбані ним раніше об`єкти нерухомого майна, що є предметом даного судового спору, і згоду на це, яка посвідчувалась нотаріально, неодноразово давала його дружина позивач ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела належними доказами те, що спірне нерухоме майно, яке набуто ними у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, та вважав відповідача ОСОБА_4 єдиним власником цього майна.
Однак, такі висновки суду, на думку колегії суддів ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та зроблені з порушенням норм процесуального права, а тому є помилковими і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
За таких обставин, враховуючи те, що спірне нерухоме майно: нежитлове приміщення (1-й поверх), загальною площею 311,4 кв.м.; нежитлове приміщення (1-й поверх) (літер А-5), загальною площею 36,5 кв.м.; нежитлове приміщення (літер А-5), загальною площею 234,4 кв.м.; нежитлове приміщення (літер А-5) (2-й поверх) загальною площею 220,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набуто сторонами спору у період перебування у шлюбі та жодна із сторін не довела, що вказане нерухоме  майно є її особистою власністю, то колегія суддів дійшла висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову частково та визнання права власності за кожним із подружжя, що є сторонами судового спору, на1/2 частини переліченого вище нерухомого майна.
Разом з тим встановлено, що на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, а саме 10 січня 2020 року, за третьою особою у судовому спорі ОСОБА_5 , як за іпотекодавцем було зареєстровано право приватної власності на нежитлове підвальне приміщення (літер А-5) залаьною площею 296,8 кв.м., яке було предметом спору. Зазначене право приватної власності ОСОБА_5 ніким не оспорено і не скасовано у судовому порядку.
За таких обставин у позові ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частки вказаного вище об`єкта нерухомого майна як спільного майна подружжя слід відмовити за безпідставністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог п. п. 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у якому висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
                                          У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в порядку поділу майна подружжя право власності по 1/2 частці за кожним на наступне майно: 
- Частину нежитлового приміщення /1-й поверх/, загальною площею 311,7 кв.м., реєстраційний номер майна - 1315945, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номери приміщень: 3-1 площею 9,4 кв.м.; 3-2 площею 30,3 кв.м.; 3-3 площею 55,8 кв.м.; 3-4 площею 5,6 кв.м.; 3-5 площею 7,2 кв.м.; 3-6 площею 6,4 кв.м.; 3-7 площею 6,2 кв.м.; 3-8 площею 12,2 кв.м.; 3-9 площею 5,9 кв.м.; 3-10 площею 7,2 кв.м.; 3-11 площею 9,6 кв.м.; 3-12 площею 5,1 кв.м.; 3-13 площею 73,0 кв.м.; 3-19 площею 1,2 кв.м.; 3-20 площею 1,4 кв.м.; 3-22 площею 75,2 кв.м.;
- Нежитлове приміщення /1-й поверх/ /літер А-5/, загальною площею 36,5 кв.м., реєстраційний номер майна - 6825369, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- Нежитлове приміщення /літер А-5/, загальною площею 234,4 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185127, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номери приміщень: 57 площею 36,4 кв.м., з 72 по 77 площею 198 кв.м.;
- Нежитлове приміщення /літер А-5/ /2-й поверх/ загальною площею 220,1 кв.м., реєстраційний номер майна - 17185674, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номери приміщень: з 58 по 71 площею 193,6 кв.м., в спільному користуванні приміщення І, ІІ, ІІІ першого поверху площею 22,5 кв.м., приміщення І другого поверху площею 4,0 кв.м.
У решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді