П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/4747/20	

Категорія: 112030100                                                                                                            
                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:  м. Одеса 
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:
визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.05.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців;
стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.05.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 94548,56 грн. з урахуванням відрахувань.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що у період проходження позивачем військової служби з 01.12.2015 року по 07.05.2018 року йому не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. Позивач подав заяву до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 року по 07.05.2018 року, проте у відповіді військової частини було зазначено, що військова частина виконувала розпорядження Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 яким призупинено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. Позивач вказує, що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Позивач зазначає, що за період 01 грудня 2015 року по 07.05.2018 року він має право отримати індексацію грошового забезпечення у сумі 94548,56 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо призупинення нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
В решті позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що у справі, що розглядається конкретними фактичними обставинами є підвищення посадових окладів військовослужбовців в січні 2008 та березні 2018 року відповідно до рішення Уряду. Відповідач в даному випадку не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. Також зазначає, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року  є січень 2008 року, оскільки згідно абз. 5 п. 5 Постанови № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших складових без підвищення тарифних ставок (окладу) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати, а отже підвищення премії у 2016 році не впливає на визначення місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення. При цьому вказує, що з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року позивач має право на фіксовану індексацію грошового забезпечення до наступного підвищення тарифних ставок.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311  КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.02.2015 року №13 головного старшину ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України від 10.01.2015 року №4-ПМ на посаду техніка поста спеціального зв`язую, ВОС-9909945А, з 06.02.2015 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Згідно витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.05.2018 року №56  молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оборони України від 28.04.2018 року № 213 на посаду командира взводу морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , ВОС-0212003, нпк «старший лейтенант», визнано таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, та:
- з 07 травня 2018 року виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та знято з речового та фінансового забезпечення при військовій частині НОМЕР_1 ;
- виплачено премію у розмірі 87,0% від посадового окладу за період з 01 травня 2018 року по 07 травня 2018 року, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 10% від посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання, набавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% до посадового окладу та надбавку за безперервний стаж на шифрувальній роботі у розмірі 15% до посадового окладу;
- щорічна основна відпустка за 2018 рік не використана, грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік не отримав;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік не отримав.
27 січня 2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив зокрема, виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в розмірі 86054,90 грн., провести перерахунок та доплату його індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 28.04.2018 року.
У відповідь на заяву позивача військовою частиною НОМЕР_1 направлено лист від 24.02.2020 року за вих. № 396 , в якому зазначено, що «…Індексація грошового забезпечення військовослужбовців виплачується відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (зі змінами) та Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами та доповненнями), проте, згідно листа Директора Департаменту фінансів від 04.01.2016 року (вих. №248/3/9/1/2), з 01 січня 2016 року, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачу до окремого розпорядження, а, отже, зазначена довідка не може бути надана…».
Позивач вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та виплатив не у повному розмірі індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 28.04.2018 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача за доцільне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Разом з цим прийшов до висновку, що стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в сумі 86054,90 грн. з урахуванням відрахувань є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки визначення суми для нарахування та сплати індексації за відповідний період, встановлений судом, віднесено до компетенції відповідача.
При цьому вказав, що враховуючи те, що позивачем до суду не було надано доказів прийняття його на військову службу з 01.01.2008 року чи раніше, підстав для врахування ОСОБА_1 січня 2008 року як базового місяця обчислення індексу споживчих цін немає.
Також відмовив в задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 07.05.2018 роки, оскільки  з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частинами 2,3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ.
Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону).
Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018р. по справі №825/874/17 .
Так, колегія суддів зазначає, що індексації грошового забезпечення в грудні 2015 року не нарахована та не виплачена, а за період з 01.06.2016 року по 28.02.2018 року нарахована, однак не виплачена, а отже колегія суддів приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Крім того колегія суддів також зазначає, що спірним питання у даній справі є застосування при розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно січня 2008 року як базового місяця, у період з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року базового місяця березня 2018 року та стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.05.2018 року включно з урахуванням січня 2008 року та березня 2018 року як базових місяців в сумі 94548,56 грн., тобто також позовні вимоги в частині задоволення яких відмовлено судом першої інстанції
Щодо позовних вимог в частині застосування при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період з  01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно з застосування січня 2008 року як базового місяця, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивачем до суду не було надано доказів прийняття його на військову службу з 01.01.2008 року чи раніше, то підстав для врахування ОСОБА_1 січня 2008 року як базового місяця обчислення індексу споживчих цін немає.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
На момент початку невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку № 1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Разом з цим, колегія судів зазначає, що відповідачем на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.
За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку позивача не повинен застосовуватись.
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що саме в процесі виконання рішення суду в порядку встановленому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядком №1078, буде визначено базовий місяць для проведення індексації грошового забезпечення позивача.
Окрім того, виходячи з положень ст.5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому. Оскільки виплату та розрахунок індексації відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.
Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав апелянта, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця "січень 2008 року" відсутні.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.
Відповідно до п.10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
При цьому колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вказано про те, що позивачем до суду не було надано доказів прийняття його на військову службу з 01.01.2008 року чи раніше, а тому підстав для врахування ОСОБА_1 січня 2008 року як базового місяця обчислення індексу споживчих цін немає.
Водночас, колегія суддів приходить до висновку саме про передчасність позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року, оскільки таке питання відноситься до компетенції відповідача та повинно вирішуватися з урахуванням п.10-2 Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, а тому приходить до висновку й про передчасність вищезазначеного висновку суду першої інстанції з підстав викладених вище.
Суд наголошує, що у разі незгоди з подальшими діями відповідача щодо визначення базового місяця, розміру нарахування та виплати індексації, позивач не позбавлений можливості звернутися з захистом порушених прав до суду.
Щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 07.05.2018, оскільки  з квітня 2018 року по жовтень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103% та доводів апелянта, що з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року позивач має право на фіксовану індексацію грошового забезпечення до наступного підвищення тарифних ставок, то колегія суддів зазначає наступне.
Наказом Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018р. «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України»  з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1-22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.
Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року.
Пунктом 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Таким чином місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Більш того,  статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»  передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.
Згідно інформації Держстату України, розміщеному на їх офіційному веб сайті, про індекс споживчих цін: - індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1; - індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8; - індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0; - індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0; - індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3; - індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0; - індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9. - індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.
Відповідно до положень Порядку № 1078, розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.
Оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).
Отже, індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року.
У листопаді ж 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7%.
У зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправної бездіяльності відповідача, що проявилася в не проведенні індексації грошового забезпечення Позивачу у період з 01.03.2018 року по 07.05.2018 року, оскільки у вказаний період індекс споживчих цін не перевищував 103%.
Доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки вони базуються на невірному тлумаченні Порядку № 1078 та не спростовують встановлених обставин по справі.
Щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 07.05.2018 року включно в сумі 94548,56 грн., то колегія суддів зазначає наступне.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відтак, визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення за відповідний період встановлений судом є виключно компетенцією військової частини, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вірно зазначив, що в даному випадку, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за наслідками виконання рішення суду.
Доводи апелянта в цій частині висновків суду першої інстанції не спростовують .
Відповідно до п.4 ч.1 с.317 КАС України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права  або порушення  норм  процесуального  права.
За правилами  частини  4 ст.317 КАС України, зміна судового  рішення  може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної  частини.
Враховуючи, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає,що оскаржуване рішення необхідно змінити, в частині підстав та мотивів його прийняття.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 22 червня 2020 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року  зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог щодо застосування при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - січень 2008 року є висновки викладені у даній постанові.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
                                               
                                                            Повний текст постанови складено та підписано 24 листопада 2020 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова