ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року                                                                                      Справа № 918/328/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Василишин А.Р. 

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу   Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20, ухвалене суддею Романюк Р.В.
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ"
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про стягнення коштів

Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено. Стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" 13 401,12 грн. витрат  на професійну  правничу допомогу  адвоката. 
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, Головне управління ДФС у Рівненській області, звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20 та ухвалити нове рішення, яким позивачу відмовити повністю у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 401,12 грн. з Головного управління ДФС у Рівненській області.
          Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.08.2020 р. відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2020р. у справі №918/328/20 в порядку письмового провадження. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ", у строк до 26.09.2020 р. у справі №918/328/20 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу. Роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться без повідомлення учасників справи в строк, передбачений ч.1 ст.273 ГПК України.
           28 серпня 2020 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ"  до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги на додаткове  рішення господарського суду відмовити у повному обсязі, стягнути з апелянта витрати на професійну правничу допомогу у суді  апеляційної інстанції в розмірі 3300 грн.
          Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).
Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у цій справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, Північно – західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 року  стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" 13 401,12 грн. витрат  на професійну  правничу допомогу  адвоката. Задовольняючи заяву, суд першої інстанції прийняв до уваги складність справи, кваліфікацію і досвід адвоката, важливість вирішення даного спору для сторони-позивача, а також долучені до матеріалів справи договір про надання правової допомоги, опис виконаних робіт, платіжне доручення про сплату коштів адвокату.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення  інших учасників справи. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області 06.08.2020 р. було подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі, однак, як вбачається зі змісту додаткового рішення Господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 року, доводи, наведені у вказаному клопотанні взагалі не розглядалися під час ухвалення оскаржуваного рішення, що призвело до неповного з`ясування усіх обставин.
Окрім того,  при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення про стягнення  судових витрат  понесених на професійну  правову допомогу судом  не враховані наступні обставини.
Судом не оцінено рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).
Поряд з тим, судом прийнято оскаржуване додаткове рішення на підставі документів, які в дійсності не підтверджують факт понесення Позивачем витрат на правову допомогу. Зокрема, до заяви про ухвалення додаткового рішення у справі долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2020, рахунок від 29.07.2020, платіжне доручення №2756 від 31.07.2020.
Апелянт звертає увагу суду на те, що платіжне доручення №2756 від 31.07.2020 не містить інформації ні про судову справу, в межах якої відбулась оплата послуг, ні про договір про надання правової допомоги та додатки до нього. Таким чином, виникає сумнів чи взагалі є відношення вказаного платіжного доручення до даної судової справи № 918/328/20. Відтак, саме факт оплати послуг адвоката у справі №918/328/20 не є підтвердженим долученим позивачем платіжним дорученням, відтак не підтверджено здійснення відповідних витрат на правову допомогу, що вимагається п.2 ч.2 ст.126 ГПК України.
При цьому додаткове рішення суду не містить обґрунтування того, чи відповідає розмір гонорару 2200,00 грн. за одну годину роботи Адвоката у даному випадку складності справи, ціні позову та (або) значенням справи для сторони, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансовому стану клієнта та іншим істотним обставинам, оскільки судом не досліджувалось та не аналізувалось питання складності справи, виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, підготовка доказів до позовної заяви (виготовлення і засвідчення копій), оформлення поштових відправлень є фактично технічною роботою, тому ціна за виконання такої роботи 2200 грн. за годину є завищеною та не відповідає складності такої роботи.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу (далі –ППД) встановлюється згідно умов договору про надання правової допомоги. До господарського суду разом з позовною заявою було долучено копію та оригінал договору про надання ППД №6/2019 від 01.03.2019 (з додатками до нього). Зокрема, у додатковій угоді від 06.04.2020 №1 вказано розмір гонорару – 2200 грн. за 1 годину роботи адвоката в суді першої та апеляційної інстанції. Право визначати гонорар у погодинному розмірі передбачено ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Договір про ППД №6/2019 від 01.03.2019 з додатками до нього між Позивачам та АБ «Коверзнев і Партнери» за своїм змістом є змішаним та містить в собі елементи договору доручення та послуг. Крім того, договір укладений між господарюючими суб`єктами – юридичними особами, а отже є не цивільно-правовим (як вважає Апелянт), а господарським.
На думку позивача хибним є зауваження апелянта про те, що саме господарський суд мав обґрунтувати відповідність ціни гонорару (2200 грн/год) складності справи.
Як вбачається із положень ч. 5 ст. 126 ГПК України, у разі неспівмірності витрат на ППД, суд зменшує такі витрати, але на підставі відповідного клопотання сторони. 
Отже, суд самостійно не уповноважений зменшувати чи збільшувати суму, яка присуджується як відшкодування витрат на ППД. Це положення узгоджується й із принципом диспозитивності господарського процесу (ст. 14 ГПК України), відповідно до якого, справа розглядається виключно в межах за явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.    
Таким чином, якщо відповідач заявляє про неспівмірність витрат, він мав обґрунтувати свою заяву доказами.
Апелянт зауважує про те, що платіжне доручення №2756 від 31.07.2020 не підтверджує факту понесення судових витрат позивачем, оскільки не містить інформації про призначення платежу саме по цій справі.
Однак, позивач не погоджується з цим твердженням, адже суду надано не лише платіжне доручення, а й інші докази – договір з додатковими угодами, акт наданих послуг, рахунок по акту, які в сукупності своїй свідчать про факт та обсяги наданої правової допомоги саме у справі №918/328/20. Розмір гонорару та витрат, пов`язаних з наданням  ППД, що вказаний у акті, рахунку та у платіжному доручені – однакові.
Для вирахування розміру гонорару та витрат використано ціну договору, що вказана у додатковій угоді від 06.04.2020 №1. Факт та обсяги наданої ППД також підтверджуються і матеріалами справи, оскільки усі процесуальні документи позивача складались та підписувались адвокатом Коверзневим Д.В., на бланку АБ «Коверзнев і Партнери» та надсилались поштою за рахунок АБ «Коверзнев і Партнери», або із електронної пошти з накладення ЕЦП Коверзнева Д.В. Таким чином, факт надання ППД апелянтом не спростований. Обсяг наданої визначений у акті наданих послуг, прийнятий та оплачений позивачем.

3.Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Головного управління ДПС у Рівненській області в якій просить стягнути заборгованість в розмірі 140 898,24 грн, з яких: 139 386,00 грн - основний борг, 1 512,24 грн - 3 % річних.
          Рішенням господарського суду Рівненської області від 29.07.2020 року позов задоволено, стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" 139 386,00 грн заборгованості згідно договору купівлі - продажу № 133/03/19 від 09.04.2019 року, 2 011,88 грн 3 % річних, 1 812,02 грн інфляційних та 2 148,15 грн витрат по сплаті судового збору.
           03.08.2020 року до господарського суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 13 401,12 грн, з них: 13 236,67 грн - гонорар адвоката; 164,45 грн - поштові витрати адвоката у зв`язку з наданням правової допомоги.
          На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду належним чином завірені копії документів, а саме: договір про надання правової допомоги №6/2019 від 01.03.2019 р.; додаткову угоду від 01.03.2019 р. про внесення редакційних змін до Договору про надання правової допомоги №6/2019; додаткову угоду від 28.02.2020 року до Договору про надання правової допомоги №6/2019; додаткову угоду № 1 від 06.04.2020 р. до Договору про надання правової допомоги від 01.03.2019 р. №6/2019; ордер серія СВ № 1001873 від 08.04.2020 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000095 від 13.01.2017 р.; рахунок від 29.07.2020 р. за надання правової (професійної правничої) допомоги у справі; акт приймання - передачі наданих послуг № 1 від 31.07.2020 р.; платіжне доручення № 2756 від 31.07.2020 року про сплату 13 401,12 грн (призначення платежу -    за послуги згідно рах. № 1 від 29.07.20 р. без ПДВ).
Додатковим рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено. Стягнуто з Головного управління ДФС у Рівненській області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" 13 401,12 грн. витрат  на професійну  правничу допомогу  адвоката.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Відповідно ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.          
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Частиною 3 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").          
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
          Відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Статтею 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної  скарги.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку додатковому рішенню в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Господарський процес є різновидом юридичної діяльності, яку регулюють норми господарського процесуального права, тобто встановлена нормами процесуального права форма діяльності господарських судів, яка спрямована на захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів суб`єктів господарювання.
Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами. Установлений нормами господарського процесуального права порядок порушення процесу, підготовки справи до розгляду, розгляду й вирішення справ, оскарження і перегляду рішень господарського суду, а також виконання рішень господарського суду є процесуальною формою.
В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоби забезпечити захист існуючих прав суб`єктів господарювання та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу.
Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.
Здійснення процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків повинно відбуватися згідно з порядком, встановленим господарським процесуальним законодавством.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).
          Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).
          Представником позивача – адвокатом Коверзневим Д.В. 03.08.2020 р. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №918/328/20, в якій адвокат просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі  13  401,12 з них: 13 236,67 грн. – гонорар адвоката; 164,45 грн – поштові  витрати адвоката у зв`язку з наданням правової  допомоги.  
          На виконання пункту 3 ст.126 ГПК України адвокатом Коверзневим Д.В.  в заяві від 03.08.2020 р. надано суду детальний опис робіт (наданих послуг) із зазначенням дати та кількості витрачених годин, що в сукупності становить  6 год 01 хв. за ціною 2200 грн/год.
29.07.2020 р. ОСОБА_1 виписано рахунок про платіж за надання правової  (професійної правничої) допомоги в справі на суму 13 236,64 та відшкодування витрат у зв`язку з наданням правової (професійної правничої) допомоги на суму 164,45 грн., згідно договору №6/2019 від 01.03.2019 р. та додаткової угоди №1 від 06.04.2020 р., замовник Товариство з обмеженою відповідальністю  "Виробничо-комерційна фірма "ВВ".
          В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" платіжним дорученням від 31.07.2020 р. №2756 перерахувало на рахунок Адвокатського бюро «Коверзнев і Прартнери» кошти в розмірі 13 401,12 грн.  за надання правової допомоги №1 від 29.07.2020 р.  
Доводи апеляційної скарги скаржника, стосовно того, що платіжне доручення №2756 від 31.07.2020 не містить інформації ні про судову справу, в межах якої відбулась оплата послуг, ні про договір про надання правової допомоги та додатки до нього. Таким чином, виникає сумнів чи є відношення платіжного доручення до даної судової справи, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.
          З матеріалів справи вбачається, що позивач уклав договір  про надання правової  допомоги №6/2019 від 01.03.2019 р. з Адвокатським бюро «Коверзнев і Партнери», в особі Коверзнева Дмитра Вадимовича, крім того з платіжного дорученням від 31.07.2020 р. №2756, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" перерахувало на рахунок Адвокатського бюро «Коверзнев і Партнери» кошти в розмірі 13  401,12 грн. за надання послуг згідно рахунку №1 від 29.07.2020 р..
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що банківський рахунок, на який було сплачено гонорар за ведення справи позивача у суді, відкрито на суб`єкта підприємницької діяльності, відтак оплата була здійснена саме за угодою про надання правової  допомоги №6/2019 від 01.03.2019 р. з Адвокатським бюро «Коверзнев і Партнери».
Колегія суддів також зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката цілком відповідає вимогам частини 4 статті 126 ГК України щодо співмірності, з огляду на встановлені законом критерії оцінки:  складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, витраченого ним часу, значенням справи для сторони, захист інтересів якої він здійснював.    
Встановивши зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір про надання правової допомоги №6/2019 від 01.03.2019 р.; додаткову угоду від 01.03.2019 р. про внесення редакційних змін до Договору про надання правової допомоги №6/2019; додаткову угоду від 28.02.2020 року до Договору про надання правової допомоги №6/2019; додаткову угоду № 1 від 06.04.2020 р. до Договору про надання правової допомоги від 01.03.2019 р. №6/2019; ордер серія СВ № 1001873 від 08.04.2020 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000095 від 13.01.2017 р.; рахунок від 29.07.2020 р. за надання правової (професійної правничої) допомоги у справі; акт приймання - передачі наданих послуг № 1 від 31.07.2020 р.; платіжне доручення № 2756 від 31.07.2020 року про сплату 13 401,12 грн (призначення платежу -  за послуги згідно рах. № 1 від 29.07.20 р. без пдв). є достатніми доказами, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Суд першої інстанції, з урахуванням дослідження доказів, а також встановивши обставини здійснення адвокатом Коверзневим Д.В. фактичного представництва інтересів позивача в суді на підставі відповідного договору, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність витрат на суму 13 401,12 грн, здійснених позивачем, та адекватність і співмірність їх розміру.

Також з матеріалів справи вбачається, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить стягнути з апелянта витрати на професійну правничу допомогу у суді  апеляційної інстанції в розмірі 3300 грн. На підтвердження факту надання правової допомоги представником позивача надано акт наданих послуг №3 від 28.08.2020 р.  та рахунок, згідно  якого очікується оплата гонорару. 
Стосовно вказаної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
З врахуванням того, що розглянута справа за визначенням ГПК є малозначною, розглядалась судом апеляційної інстанції  у письмовому провадженні, колегія суддів вважає,  що сума  витрат адвоката за написання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення, є завищеною, тобто не співмірною з обсягом виконаної роботи та її складністю.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку часткове задоволення клопотання  про стягнення з відповідача витрат на надання професійної правничої допомоги, та  стягнути на користь позивача 50% від заявленої суми витрат за надання правової допомоги на стадії апеляційного розгляду, що складає 1650, 00 грн.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Таким чином, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість додаткового рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у додатковому рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права  в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування додаткового рішення,  прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні  для скасування додаткового рішення суду. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду - без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно  ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на додаткове рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.2020 р. у справі №918/328/20- залишити без задоволення, додаткове рішення господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12, код ЄДРПОУ 39394217) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВВ" (14000, м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 18, код ЄДРПОУ 14236166) 1650 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції.

Видачу наказу доручити господарському суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Справу №918/328/20  повернути  господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "26" жовтня 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.  

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.