Ухвала
 
23 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 484/1312/20
 
провадження № 61-18763ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Білоконь О. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом кредитної спілки «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2020 року КС «Взаємодовіра» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.
 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області               від 20 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року, позовні вимоги                                    КС  «Взаємодовіра» задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь                                    КС «Взаємодовіра» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2019 року № 22 у сумі 19 268,71 грн, з яких: заборгованість по сплаті       кредиту - 12 323,35 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту -                  84,06 грн; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн;                3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь                       КС «Взаємодовіра» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2019 року № 22 у сумі 19 268,71 грн, з яких: заборгованість по сплаті       кредиту - 12 323,35 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту -                  84,06 грн; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн;                3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 на користь      КС «Взаємодовіра» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2019 року № 22 у сумі 19 268,71 грн, з яких: заборгованість по сплаті       кредиту - 12 323,35 грн; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту -                  84,06 грн; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн;                3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року. 
 
До касаційної скарги додано клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що копію постанови Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року               отримано заявником 07 листопада 2020 року. На підтвердження вказаних обставин заявником додано роздруківку відстеження поштових відправлень із сайту Укрпошти, однак підтвердження того, що рекомендованим листом заявнику було направлено саме копію оскаржуваного судового рішення касаційна скарга не містить, тому підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження відсутні.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Ціна позову у даній справі становить 19 268,71 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102*100=210 200,00 грн).
 
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. ОСОБА_1 стверджує, що дана справа має для неї виняткове значення з огляду на те, що єдиним джерелом її доходу є пенсія, а тому сума коштів, які підлягає стягненню, є для заявника значною. 
 
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що заявником не було наведено фактів та надано на їх підтвердження доказів, які б підтверджували, що справа має для заявника виняткове значення.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року у справі за позовом кредитної спілки «Взаємодовіра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. М. Осіян
                                                                                                                  О. В. Білоконь