Ухвала    
 
07 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 2036/2-3/11
провадження № 61-12092ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 червня 2019 року, додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку забудови,
ВСТАНОВИВ: 
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 червня 2019 року, додаткове рішення цього ж суду від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак наведені нею підстави для поновлення цього строку визнані неповажними, оскільки не підтверджені належними доказами.
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення наявних у ній недоліків. Заявникові необхідно було: направити до суду касаційної інстанції належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та подати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій чітко зазначити підставу (підстави), передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, на якій (яких) ця скарга подається.
Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 .
На підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 надано лист Чугуївського міського суду Харківської області від 18 вересня 2020 року № 2036/2-3/11, відповідно до якого копію постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2020 року отримано її представником 14 липня 2020 року.
Оскільки повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення, відповідно до вимог частини другої статті 390 ЦПК України.
Виходячи з викладеного, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень  ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справах                        №№ 6-1026цс15, 6-1568цс16, 6-801цс16, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, вона містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати її матеріали. 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 червня 2019 року, додаткового рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 03 червня 2020 року.
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку в порядку забудови, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 24 червня 2019 року, додаткове рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 31 жовтня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 03 червня 2020 року.
 
Витребувати з Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу № 2036/2-3/11.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
                                                
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                                   В. С. Жданова 
 
                                                                                                                   В. М. Ігнатенко