Справа № 347/523/20 
Провадження № 22-ц/4808/919/20 
Головуючий у 1 інстанції Крилюк  М. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого  (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів                                              Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                        Бойчука Л.М.,
з участю                                          апелянта ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Людмила Вікторівна, Яворівська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Крилюк М.І. 12 червня 2020 року у м. Косів Івано-Франківської області,  
                                                       в с т а н о в и в:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. 
Заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За життя, а саме 20.05.2019 року, ОСОБА_2 був складений заповіт, посвідчений секретарем Яворівської сільської ради за реєстраційним номером 23, за яким все належне спадкодавцю майно він заповів на її (заявника) користь. При зверненні до приватного нотаріуса Григорчук Людмили Вікторівни для оформлення спадщини після смерті батька, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в свідоцтві про її народження не вказано, що померлий ОСОБА_2 являється її батьком. Вказана обставина перешкоджає їй вирішити питання щодо належного оформлення спадщини. Пізніше вона звернулася у відділ реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції, але вирішити дане питання в адміністративному порядку неможливо. Зазначила, що єдиним правовим засобом поновлення її порушених прав є звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею, ОСОБА_1 , та її батьком, ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.1-2).
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з заявника на користь держави 14,40 гривень судового збору (а.с.21-22).
На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилається на його незаконність.
Апелянт зазначає, що суд помилково відмовив у задоволенні заяви з тих підстав, що приватний нотаріус не надала письмової відмови, однак у нотаріуса їй пояснили, що при встановленні юридичних фактів нотаріус письмові відмови не надає. 
Заявник не погоджується з висновком суду про недоведеність факту родинних відносин, оскільки такий факт доводиться заповітом, а також довідкою, виданою Яворівською сільською радою, у яких вказано, що вона є дочкою померлого ОСОБА_2 .
Від встановлення факту родинних відносин залежить оформлення спадщини.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву про встановлення факту родинних відносин (а.с.26-28). 
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися заінтересовані особи приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В., Яворівська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом. 
Приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. та Яворівська сільська рада Косівського району Івано-Франківської області подали до суду клопотання, в яких просять розглядати справу за їх відсутності.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не було долучено жодних письмових доказів на підтвердження та в обґрунтування своїх доводів щодо встановлення факту родинних відносин, а наявними в справі письмовими матеріалами не представляється за можливе встановити факт родинних відносин, а саме що померлий 28.08.2019 року ОСОБА_2 доводиться їй батьком, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.
           З таким висновком погоджується апеляційний суд з огляду на таке.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 січня 2020 року Косівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Івано-Франківськ, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилась в с.Яворів Косівського району  Івано-Франківської області. Відомості про батька у вказаному свідоцтві про народження відсутні (а.с.4).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 встановлено, що дошлюбне прізвище заявниці ОСОБА_1 . Своє дошлюбне прізвище ОСОБА_1 у зв`язку із одруженням змінила на ОСОБА_1 (а.с.5)
В підтвердження встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6), а також заповіт, посвідчений секретарем Яворівської сільської ради 20.05.2019 року (а.с.7), за яким ОСОБА_2 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Із змісту довідки №3 від 28.01.2020 року Яворівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав з 1963 року по день смерті в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 . В цьому ж будинку на день смерті зі спадкоємців ніхто не проживав. Померлий був зареєстрований один. Суспільна група господарства - робітничий двір. Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався в Яворівській сільській раді 20.05.2019 року за реєстром № 23, реєстраційний номер у спадковому реєстрі № 64714039, який не змінений і не скасований (а.с.8).
Яворівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області на виконання вимог ухвали апеляційного суду направлено письмові докази щодо встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме завірені копії сторінок із погосподарських книг за 1964-1966 роки (час народження заявниці), 1971-1973 роки, 1980-1982 роки, які є свідченням того, що уродженка с. Яворів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно являється дочкою  ОСОБА_2 ,  який помер, оскільки вона від народження до 1982 року була зареєстрована та проживала в його господарстві, хоча шлюб батьків і не був зареєстрований (а.с.58-61).
У заяві ОСОБА_1 вказує, що з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 вона звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В., однак їй було повідомлено про необхідність підтвердження родинних зав`язків з померлим спадкодавцем. 
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року залучено в якості заінтересованої особи до участі в розгляді справи Яворівську сільську раду Косівського району Івано-Франківської області (а.с.43). 
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.  
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.
Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.
Пунктом 1 частини 1 статті. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ст.1234 ЦК України - право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Із наведених норм Закону виходить, що для набуття права на спадщину за заповітом не вимагається безумовного перебування спадкоємця у родинних відносинах із спадкодавцем. Тобто, законом допускається успадкування прав та обов`язків померлої особи за заповітом особою, яка не перебуває із заповідачем у родинних відносинах.
Заявник не представила суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із поданням нею заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Приймаючи до уваги, що відсутні юридичні перепони для прийняття спадщини за заповітом у зв`язку із непідтвердженням факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та заповідачем, тому суд дійшов правильного висновку, що заявник не представила належних і допустимих доказів, а саме не довела мету встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки такий факт безпосередньо не породжує юридичних наслідків для заявника під час прийняття спадщини, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника. 
Наведені заявником в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, не спростовують правильних по суті висновків суду, а є її власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин відповідає вимогам закону.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Слід зауважити, що від мети встановлення факту, що має юридичне значення, залежить коло заінтересованих осіб.
Крім того, встановлення факту батьківства у разі смерті чоловіка, зокрема і за заявою дитини, яка досягла повноліття, передбачено положеннями статті 130 Сімейного кодексу України із визначенням відповідно до мети, кола заінтересованих осіб.
Ця постанова не є перешкодою для заявника у поданні заяви про встановлення факту батьківства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд
                                                  п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий                                                                                                   І.О. Максюта
Судді:                                                                                                              Л.В.Василишин
                                                                                                                         М.Д. Горейко
Повний текст постанови складено 06 листопада 2020 року.