22-ц/804/3558/20 
                                                                                220/1582/20 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції Дурач О.А.
Суддя-доповідач: Попова С.А.           
  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді       Попової С.А.,
суддів                            Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б.,  
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1    
на ухвалу Великоновосілківського районного  суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року, ухвалену у складі судді Дурач О.А., повний текст ухвали складено 12 жовтня 2020 року, у цивільній справі
за заявою ОСОБА_1   
про встановлення факту смерті,
заінтересована особа – Великоновосілківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

   В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина

Короткий зміст заявлених  вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із  заявою про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України – місті Харцизьку Донецької області, посилаючись на те, що встановлення цього факту йому необхідне для отримання свідоцтва про смерть та подальшої реалізації спадкових прав за заповітом.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 вересня 2020 року (а.с. 9-10) заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території ОСОБА_3 залишено без руху з огляду на недодержання вимог ч. ч. 1, 2 ст. 175 ЦПК України, а саме, незазначення доказів щодо правових підстав подачі ним заяви, в контексті ч. 2 ст. 317 ЦПК України, тобто тих доказів, що підтверджують родинний зв`язок заявника з померлою ОСОБА_2 .

Зміст оскарженого процесуального рішення
Ухвалою того ж суду від 12 жовтня 2020 року (а.с. 24-25) заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України та виходив з того, що право на подання заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території належить родичами померлого або їхнім представникам, а документи, що підтверджують факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 або відомостей, що заявник і заповідач є подружжям, що пропонував долучити суд ухвалою про залишення позовної заяви без руху, не було надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив ухвалу суду від 12 жовтня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що прийняття оскаржуваної  ухвали порушує його права на прийняття спадщини. Суду слід було звернути увагу не лише на коло осіб (суб`єктів), а й на ціль - отримання спадку. Так, Лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.04.2016 N 9-1130/0/4-16 «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 року N 990- VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» має рекомендаційний характер, але, якщо в законодавстві України (ст. 317 ЦПК України) не вказано всіх суб`єктів звернення, які виникають в практиці, тобто виникає прогалина в законодавстві, то вирішувати треба по аналогії, і враховувати не лише склад суб`єктів звернення, а й ціль та наслідки - для чого це необхідно. У померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутись із заявою про встановлення відповідного факту.
Наголошує на тому, що без встановлення факту смерті спадкодавця ОСОБА_4 він не зможе оформити і отримати спадок за заповітом. Відділ РАЦС йому відмовив у факті реєстрації смерті спадкодавця через те, що довідка про смерть ОСОБА_2 видана комунальною установою Центральною міською лікарнею м. Харцизька Донецької області, тобто виданий установою на непідконтрольній території, а відтак є недійсною.
Посилається на Наказ Мінюсту від 18.10.2000 Про затвердження правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні в п. 5.7 передбачено можливість учинення державної реєстрації факту смерті за заявою інших (аніж родичів) осіб, а за п. 5.9 – державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлогопрти поданні рішення суду. 
Наголошує на усталеній практиці ЄСПЛ у справах, де застосовано намібійські винятки, що стосуються реєстрації народжень, смертей за документами, виданими на окупованій території, дійсність яких не може бути ігнорована органами влади країни-учасниці Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, бо невизнання цих документів може завдати шкоди особам, які проживають на такій території. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається без повідомлення учасників справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Повертаючи заяву  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не усунув недоліки заяви та не додав до неї документи, що підтверджують факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем ОСОБА_2 та дають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті останньої на тимчасово окупованій території, передбачене ч. 1 ст. 317 ЦПК України.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК УКраїни, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085 від 7 листопада 2014 року «Про затвердження населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Харцизьк Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади, у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану, тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Згідно із п. 3 розділу 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, за заявою громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» рішення суду про встановлення факту смерті особи у певний час є підставою для проведення державної реєстрації смерті.
Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Для розгляду заяв про встановлення фактів народження або смерті на тимчасово окупованій території України законодавством визначено спеціальний порядок, урегульований статтею 317 ЦПК України.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Отже, даної нормою закону передбачено, що із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може звернутись будь-який родич померлого зважаючи на існуючу лінію споріднення між ними.
Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено:1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.
До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року про залишення заяви ОСОБА_1 без руху заявникові було запропоновано зазначити докази повноважності і наявності правових підстав подання заяви в контексті ч. 2 ст. 317 ЦПК України, що підтверджують родинний зв`язок заявника з померлою ОСОБА_2 .
На виконання вимог суду, зазначених в ухвалі, заявник надав уточнену заяву про встановлення факту смерті (а.с. 12-23), до якої так і не було долучено документів, які б містили  інформацію про перебування ОСОБА_1 із  ОСОБА_2 у родинних стосунках або існування між ними відносин як подружжя. 
У Інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-1130/0/-16 від 15.04.2016  Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України", зазначено, що у  контексті порушеного питання слід враховувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутись із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою чоловіка чи дружини з підстави, що вони не були родичами померлого, унеможливить реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав, зокрема права на спадкування, що є порушенням їх конституційних прав. Враховуючи зазначене, а також те, що положення чинного законодавства, зокрема Сімейного кодексу України, відносять дружину/чоловіка до членів сім`ї, судам слід розглядати таку категорію справ за заявами чоловіка або дружини померлої особи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.
Доказів, що ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_3 не надано, тому  у даній справі не може бути взято до уваги рекомендації Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-1130/0/-16 від 15.04.2016, про що слушно зазначив суд першої інстанції.
Тож, ОСОБА_1 , як впевнилася колегія апеляційного суду, не підтвердив належними доказами, що він є родичем померлої ОСОБА_2 або її чловіком, тим самим не усунув недоліки своєї заяви у строк, встановлений судом.
Крім того, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 від 21.09.2020 і уточненої його заяви від 09.10.2020 в числі долучених документів (а.с. 6, 22) відсутня взагалі документація щодо смерті ОСОБА_2 , зокрема, лікарське свідоцтво, яким констатована смерть особи, а також інші необхідні документи, що підтверджують факт поховання спадкодавця. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року (справа 243/385/19ц, провадження  № 61-6840св19) по справі про встановлення факту смерті, викладено правовий висновок в якому зазначено, що ОСОБА_1 не підтвердила, що вона є родичем або членом сім`ї  ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України, ОСОБА_1 не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Вказівка процесуальної норми (ст. 317 ЦПК України) на суб`єкта, який вправі звернутись із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, свідчить про встановлення законодавцем обов`язкових до врахування обмежень у можливості звернення до суду з відповідною заявою.  Доводи касаційної скарги про порушення її майнових прав не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій про те, що заявник не входить до кола осіб, які мають процесуальне право звернутись до суду із вказаною заявою.
Твердження заявника про те, що на підставі частини шостої статті 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану він має право звертатися до суду із заявою про встановлення факту смерті, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені статтею 317 ЦПК України, встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. 
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про порушення прийнятою судом ухвалою його прав на отримання спадщини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про відсутність документально підтвердженого процесуального права заявника на звернення до суду із відповідною заявою.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає поверненню заявникові, але це не є перешкодою до повторного звернення із аналогічною заявою після усунення вказаних судом недоліків і процесуальних перешкод. 
За наслідками апеляційного перегляду колегія суддів доходить до висновку прийняття судом першої інстанції оскарженої ухвали з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 01 грудня 2020 року.

Судді:                                                                                    С.А.Попова 

                                                                                        
                   О.М.Пономарьова 

                                                                                                   
   Т.Б.Ткаченко