Справа № 149/512/20
Провадження № 22-ц/801/1748/2020
Категорія: 23
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник  І. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року	Справа № 149/512/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Копаничук С.Г.,
суддів: Войтка Ю.Б, Стадника І.М.,
при секретарі Богацькій О.М.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідачі: Хмільницька міська рада Вінницької області, виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року, ухвалене судом під головуванням судді Олійника І.В. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання недійсним договору оренди землі та стягнення заподіяних збитків,-
Встановив:
В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання недійсним договору оренди землі та стягнення заподіяних збитків. Зазначив, що 16.04.2019 року за результатами аукціону з продажу права оренди земельної ділянки між ним та Хмільницькою міською радою був укладений договір оренди землі, згідно якого йому була передана в оренду земельна ділянка площею 40 кв.м., для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер 0510900000:00:005:1482, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказав, що 28.10.2019 року він звернувся до міського голови із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, однак отримав відмову у видачі таких документів та повідомлення про те, що земельна ділянка передана в оренду не для будівництва об`єкта торгівлі, а для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, оскільки чинною містобудівною документацією будівництво об`єкта торгівлі на даній земельній ділянці не передбачено. Посилаючись на те, що даний договір оренди земельної ділянки було укладено ним під впливом обману, оскільки на час проведення земельних торгів у формі аукціону він не знав, що земельна ділянка передається не під забудову об`єкта торгівлі, а для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, просив визнати недійсним договір оренди землі від 16.04.2019 року, а також стягнути з місцевого бюджету Хмільницької міської ОТГ Вінницької області на його користь 87216,20 грн. збитків, заподіяних внаслідок укладення договору оренди землі під впливом обману та судові витрати.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення яким його вимоги задовольнити. Вказав, що суд не дослідив наявні в матеріалах справи докази, зокрема, висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у якому свідомо не було зазначено обмеження у використанні земельної ділянки, що мало на меті ввести учасників аукціону в оману. Зазначив, що суд не врахував навмисне недотримання відповідачами вимог п. 6 Порядку проведення земельних торгів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 лютого 2008 року №90, оскільки здійснення формування лота для аукціону здійснювалось без урахуванням цільового призначення земельної ділянки та зазначення всієї необхідної інформації про лот, у зв`язку з чим він був введений в оману.
У відзиві Хмільницька міська рада вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін .
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.
Суд першої інстанції встановив, що рішенням 57 сесії 7 скликання Хмільницької міської ради Вінницької області № 1840 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 40 кв.м. біля будинку АДРЕСА_2 та проведення земельних торгів" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальній громаді міста Хмільника для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (03.07) з метою проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельну ділянку площею 40,0 кв.м. у АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0510900000:00:005:1482. Оголошення про проведення торгів у формі аукціону, відомості про земельну ділянку, її характеристики, цільове призначення, а також контактні дані були розміщені на веб-сайті Хмільницької міської ради 15.03.2020 року. 16.04.2019 року ДП "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на замовлення Хмільницької міської ради Вінницької області провело земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди вищезазначеної земельної ділянки (аукціон № 16699 лот № 32354), переможцем яких, з ціною продажу лота в сумі 24031,48 грн, став ОСОБА_1 . Того ж дня, Хмільницька міська рада уклала з ОСОБА_1 договір оренди землі, відповідно до якого міська рада передала в оренду ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку з цільовим призначенням - 03.07, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування із заявами про видачу містобудівних умов і обмежень для будівництва на вказаній земельній ділянці торгової будівлі, на що отримував відмови, які обґрунтовані тим, що чинною містобудівною документацією будівництво на земельній ділянці площею 40 кв. м. об`єктів торгівлі не передбачається, як і не передбачене капітальне будівництво на такій земельній ділянці нормативно-правовими документами, зокрема ДБН В.2.2.-23:2009 "Підприємства торгівлі", оскільки для забезпечення життєдіяльності об`єкта торгівлі на його розміщення необхідно мінімальний розмір земельної ділянки не менше 200 кв.м. (або 150 кв. м.).
Також, суд встановив, що про намір здійснювати забудову вказаної ділянки позивач повідомив міську раду лише 28.10.2019 року, в той час як договір оренди був укладений ним 16.04.2019 року.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність в діях відповідачів умислу на введення позивача в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, інших підстав для визнання договору оренди недійсним. 
Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи ,які перевірив доказами, оціненими відповідно до ст. 89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди земельної ділянки був укладений ОСОБА_1 під впливом обману, так як на час проведення земельних торгів у формі аукціону не були зазначені обмеження у використанні земельною ділянкою і він не знав, що земельна ділянка передається не під забудову об`єкта торгівлі, а для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (частина перша).
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з протоколу проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення №22 (аукціон №16699 лот №32354) від 16.04.2019 року, в відомостях про земельну ділянку зазначається про місце її розташування, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, номер запису про право власності, площа, цільове призначення, категорія земель, вид використання, обмеження використання та умови користування земельною ділянкою. У протоколі проведення земельних торгів зазначені умови користування земельною ділянкою, відповідно до яких набувач майнового права оренди земельної ділянки зобов`язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, дотримуючись при цьому вимог чинного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо її використання, а також Правил благоустрою м. Хмільник.
Так, отримана в оренду ОСОБА_1 земельна ділянка є земельною ділянкою з цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Відповідно до п. 4.5 ДБН В.2.2.-23:2009 «Підприємства торгівлі» величина підприємств роздрібної торгівлі характеризується: - магазину (крамниці) - розміром торговельної площі; - ринку і ринкового комплексу - розміром торговельної площі цілорічної ринкової торгівлі.
Згідно п. 5.2 вищевказаних ДБН, площі земельних ділянок приймаються згідно з ДБН 360, виходячи з величини підприємств торгівлі. Для магазинів - із розрахунку від 0,02 га до 0,08 га, тобто від 200 кв. м. до 800 кв. м. (для сільської місцевості до 0,12 га) на 100 м2 їх торговельної площі, для ринків і ринкових комплексів - із розрахунку від 7 м2 до 14 м2 на 1 м2 їх торговельної площі.
В додатку В до ДБН В.2.2.-23:2009 «Підприємства торгівлі» передбачено, що для магазину торгою площею 25 кв. м. рекомендованими є земельні ділянки з площею від 0,02 га до 0,08 га., а допустимою (із скороченням на 25 % в умовах реконструкції) є земельна ділянка площею 0,015 га., тобто 150 кв. м. 
Крім того, у п. 26 спірного Договору оренди землі вказано, що лише за згодою Орендодавця, визначеною в окремому рішенні, можна проводити поліпшення земельної ділянки, зводити у встановленому законом порядку будівлі і споруди, закладати насадження.
Відтак, як в протоколі про проведення земельних торгів, так і в договорі оренди земельної ділянки, були зазначені обмеження у використанні та умови користування земельною ділянкою, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, а також те, що як під час проведення аукціону, так і під час підписання договору оренди, від ОСОБА_1 не приховувались обмеження у використанні та умови користування земельною ділянкою, що передбачали дотримання вимог державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, незнання яких чи невірне їх сприйняття не свідчить про введення ОСОБА_1 в оману під час укладення договору оренди земельної ділянки.
Відтак, колегія суддів вважає, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не довів належними, допустимими та достовірними доказами того, що Хмільницька міська рада навмисно ввела його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. 
Крім того, посилаючись на свідоме незазначення в документах земельного аукціона обмежень у використанні земельної ділянки, як підставу для визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, позивач тим не менш саму угоду з набуття майнового права оренди вказаної земельної ділянки не оспорював.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, апеляційний суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат і судовий збір за подання апеляційної скарги залишається за особою, що подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,-
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                 С. Г. Копаничук
Судді:                         Ю .Б. Войтко
І. М. Стадник