Справа № 306/1549/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        18 листопада 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Фазикош Г.В., Готра Т.Ю..
з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , Тибавської сільської ради на рішення Свалявського районного суду від 13 вересня 2016 року у справі № 306/1549/15-ц (Головуючий: Вінер Е.А.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, мотивуючи тим, що рішенням 28 сесії 5 скликання Тибавської сільської ради від 20 квітня 2010 року, відповідачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку. На підставі рішення 6 сесії 6 скликання Тибавської сільської ради від 14 липня 2011 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1120 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та відповідно отримав державний акт серії ЯК № 328763 від 07.05.2012 року.
Вказана земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачем на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважають, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 та яку вони прийняли в спадщину.
У зв`язку з наведеним просили визнати недійсним державний акт виданий на ім`я ОСОБА_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1120 га в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд серії ЯК № 328763 від 07.05.2012 року. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів за № 212400001000882.
Під час розгляду справи позивачі збільшили розмір позовних вимог та просили визнати частково недійсним рішення 28 сесії 5 скликання Тибавської сільської ради від 20 квітня 2010 року в частині надання гр.. ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, адреса ділянки АДРЕСА_1 та визнати частково недійсним рішення 6 сесії 6 скликання Тибавської сільської ради від 14 липня 2011 року в частині про передачу гр.. ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність площею 0,1120 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса ділянки АДРЕСА_1 .
Рішенням Свалявського районного суду від 13 вересня 2016 року збільшені позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.
Визнано частково недійсним рішення 28 сесії 5 скликання Тибавської сільської ради від 20 квітня 2010 року в частині надання недійсним надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування будинку, адреса ділянки АДРЕСА_1 .
Визнано частково недійсним рішення 6 сесії 6 скликання Тибавської сільської ради від 14 липня 2011 року у частині про передачу громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність площею 0,1120 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса ділянки АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним державний акт виданий на ім`я ОСОБА_1 на праві приватної власності на земельну ділянку площею 0,1120 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд серії ЯК № 328763 від 07.05.2012 року. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів за № 212400001000882.
Не погоджуючись із даним рішенням суду Тибавська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як сільська рада діяла та приймала рішення у межах повноважень, наданих їй законом. Земельна ділянка передана ОСОБА_1 у власність знаходилася у його користуванні саме в таких межах ще з 24.04.1997 року, про що сільською радою надавалась для суду довідка. Рішень про відведення земельної ділянки та виготовлення технічної документації ОСОБА_5 сільською радою їй не надавалась і таких не існує, її державний акт виготовлено попереднім складом сільської ради без погодження із суміжними землекористувачами, без погодження відповідними службами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, так як під час ухвалення рішення судом першої інстанції не встановлювались та і не встановлено обставини, яким обґрунтовано вимоги, щодо заперечень з боку відповідача та наданих ним доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, суд взагалі їх проігнорував, не розглядав, письмових доказів не досліджував у встановленому законом порядку та невмотивовано залишив їх поза увагою.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Вердієва І.К., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Від представника позивача – адвоката Козар М.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, на підставі поданих документів, проти задоволення апеляційної скарги заперечують і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що 21 листопада 1996 року на підставі рішення 5 сесії Тибавської сільської ради народних депутатів від 16 червня 1995 року, ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,30 га на території Тибавської сільської ради.
08 серпня 1996 року ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповідала своєму сину ОСОБА_3 вітальню та веранду у житловому будинку в АДРЕСА_1 та внуку ОСОБА_6 спальню, прихожу та кладочку у житловому будинку в АДРЕСА_2 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Свалявського районного суду від 28 жовтня 2011 року за ОСОБА_3 було визнано право на отримання свідоцтва про право власності на частину житлового будинку в розмірі двох кімнат – вітальні та веранди в АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.
Рішенням 28 сесії 5 скликання Тибавської сільської ради від 20 квітня 2010 року громадянам, які звернулися до сільської ради про передачу земельних ділянок у власність було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо документів. Що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд для ведення селянського господарства, зокрема, ОСОБА_1 площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням 6 сесії 6 скликання Тибавської сільської ради від 14 липня 2011 року вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і будівель ОСОБА_1 площею 0,1120 га в АДРЕСА_1 .
На підставі рішення 6 сесії 6 скликання Тибавської сільської ради від 14 липня 2011 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 328763 від 07 травня 2012 року.
Згідно висновку № 10-06/16 від 07 червня 2016 року судового експерта з будівельно-технічних експертиз ОСОБА_7 вбачається, що фактична (на даний час) конфігурація, геометричні параметри та площа земельної ділянки ОСОБА_4 не відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку.
Фактична конфігурація, геометричні параметри та площа земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідає державному акту на право приватної власності на земельну ділянку. По спільній межі суміжних земельних ділянок виявлено часткове накладання земельної ділянки № НОМЕР_1 на земельну ділянку № НОМЕР_2 . По цій же межі суміжних земельних ділянок виявлено часткове накладання земельної ділянки № НОМЕР_2 на земельну ділянку № НОМЕР_1 . Часткове захоплення присадибної ділянки ОСОБА_4 (зараз – ділянки № 38) ОСОБА_1 має місце.
При постановленні рішення, суд першої інстанції із врахуванням висновку будівельно-технічної експертизи та доказів, які містяться в матеріалах справи із посиланням на вимоги ст. ст. 116, 120, 122, ч. 1 ст. 125, 152, 158 ЗК України обґрунтовано вважав про порушення прав позивачів оспорюваними рішеннями.
Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд першої інстанції у порушення вищезазначених вимог закону не звернув увагу на те, що відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про застосування строку позовної давності ( а.с. 148, 149 т. 1) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Тибавської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 07 травня 2012 року та визнання частково недійсними рішень Тибавської сільської ради від 20 квітня 2010 року та 14 липня 2011 року про надання дозволу та передачі земельної ділянки у власність відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , так як позивачі звернулися в суд із позовом 08 липня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України.
Заяву про застосування строку позовної давності поданою представником ОСОБА_1 – адвокатом Пічкар А.В. судом долучено до справи, що стверджується журналом судового засідання від 13.09.2016 року (а.с. 153 т. 1).
При зверненні у суд із позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не ставили питання про поновлення строку позовної давності, не зазначали коли саме довідалися або могли довідатися про порушення свого права і судом першої інстанції не надано жодного обґрунтування підстав відхилення клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.
Частина перша статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права покладається на позивача.
Таким чином, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права) так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.
Оскільки, позивачі питання про поновлення строку позовної давності не ставили, не зазначили коли саме довідалися або могли довідатися про порушення свого права і відповідачем заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України і судова колегія вважає, що саме з цих підстав слід відмовити позивачам у заявленому позові при обґрунтованості заявлених позовних вимог.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Тибівської сільської ради задовольнити..
Рішення Свалявського районного суду від 13 вересня 2016 року скасувати.
У позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 27 листопада 2020 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой