01.10.20
22-ц/812/1531/20
Провадження №22-ц/812/1531/20

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 жовтня 2020 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      справа № 2-458/2005

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (далі - Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Хоменко Ганною Вікторівною, на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, постановлену 27 липня 2020 року під головуванням судді Савіна О.І., повний текст якої складений 31 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса), посилаючись на те, що в Южноукраїнському МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-458 від 30 червня 2005 року, виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, за яким відкрито виконавче провадження № 42897630 та провадяться виконавчі дії. 04 червня 2018 року ним надіслано до даного відділу ДВС заяву про здійснення перерахунку за виконавчим провадженням № 42897630 з копіями квитанцій про часткову сплату аліментів та зазначено про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я якої утримуються аліменти, навчається у Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка та проживає в гуртожитку, який закріплений за коледжем та не проживає зі стягувачем аліментів, має власний картковий рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який ним щомісячно здійснюються платежі по аліментам. У відповідь старшим державним виконавцем Мазур М.І. надано перерахунок заборгованості № 937/1/2537 від 22 червня 2018 року із врахуванням зазначених платежів. 10 вересня 2018 року і 07 лютого 2019 року він також надсилав до відділу ДВС заяви про здійснення перерахунку з копіями документів про часткову сплату аліментів безпосередньо доньці, на що державним виконавцем Недяк М. надавалися перерахунки заборгованості № 937/1/51 від 05 жовтня 2018 року, № 937/1/242 від 20 лютого 2019 року із врахуванням цих платежів. 05 серпня 2019 року та 25 листопада 2019 року ним до вказаного відділу ДВС знову були надіслані заяви про здійснення перерахунку за виконавчим провадженням № 42897630 з копіями про часткову сплату аліментів донці, у відповідь на які державним виконавцем Мороз Т.Ю. надано перерахунок заборгованості № 487 від 27 листопада 2019 року, № 500 від 05 грудня 2019 року, в якому ці платежі не враховані. 
З довідки № 937/1/242 від 20 лютого 2019 року, наданої старшим державним виконавцем Недяк М., в графі «Нарахування» за січень 2019 року, лютий 2019 року зазначено до сплати по аліментам по 2 736 грн. 80 коп., що становить ј від усіх доходів боржника або ј частину від 10 947,20 гривень (середньої заробітної плати для даної місцевості, тобто по Миколаївській області), тоді як в розрахунках державного виконавця Мороз Т.Ю. № 487 від 27 листопада 2019 року, № 500 від 05 грудня 2019 року в графі «Сума аліментів, що підлягає стягненню» за цей же період січень 2019 року, лютий 2019 року вказано до стягнення по 4 256 грн. 44 коп., що становить ј від 17 025 грн. 75 коп.
Між тим, як вказав заявник, відповідно до офіційної інформації, розміщеної на сайті Державної служби статистики України зазначено, що середня заробітна плата по Миколаївській області за січень 2019 р. становить - 8 577 гривень, за лютий 2019 року – 8 702 гривні, а ј від вказаних сум відповідно складає 2 144 грн. 25 коп. та 2 175 грн. 50 коп. А інформація, зазначена старшим державним виконавцем Недяк М., державним виконавцем Мороз Т.Ю. та Державною службою статистики України за один і той самий період є різною, що свідчить що інформація якою керується державний виконавець Мороз Т.Ю. не відповідає дійсності. Вважає, що державний виконавець навмисно погіршує дані про нього шляхом не відображення даних про часткову сплату ним аліментів та за для утворення та збільшення за ним заборгованості, навмисно зазначає суму аліментів з даних, які є непідтвердженими. З огляду на те, що інформація щодо середньої заробітної плати зазначена відповідачем у розрахунках за період з квітня 2014 року по листопад 2019 року відрізняється від даних опублікованих Державною службою статистики України, просив зобов`язати головного державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) ОСОБА_3 здійснити перерахунок сум аліментів за період з квітня 2014 року по листопад 2019 року відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України та зобов`язати вносити інформацію з банківських квитанцій про перерахування грошових коштів скаржником на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до погашення нарахованих аліментів за виконавчим провадженням № 42897630. 
17 березня 2020 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про уточнення вимог, в якій зазначив, що 03 грудня 2019 року він прийнятий ТОВ «Чорноморська телерадіокомпанія» на посаду водія автотранспортного засобу з посадовим окладом згідно штатного розпису відповідно до наказу № 52-к від 02 грудня 2019 року та 04 грудня 2019 року надіслав до Южноукраїнського міського відділу ДВС заяву про оновлення інформації щодо стану боржника у виконавчому провадженні № 42897630, яка отримана відділом ДВС 10 грудня 2019 року, але відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 6835 від 25 лютого 2020 року державним виконавцем ОСОБА_3 розраховано аліменти за грудень 2019 року та січень 2020 року як з безробітного, без врахування, що розрахунки з грудня 2019 року мають проводитись відповідно до норм ч. 1 ст. 195 СК України. Також вказав, що з жовтня 2017 року ним сплачуються аліменти доньці, яка не проживає зі стягувачем і навчається у Житомирському коледжі культури і мистецтв ім. Івана Огієнка на її власний рахунок у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у період з жовтня 2017 року по лютий 2019 року попередніми державними виконавцями були враховані, а головним державним виконавцем Мороз Т.Ю. сплачені ним платежі на імя його доньки на суму 13 641 грн. 19 коп. ( з березня 2019 року по березень 2020 року) не були враховані.
Посилаючись на викладене, просив суд: - скасувати розрахунки заборгованості зі сплати аліментів № 937/1/2537 від 22.06.2018 року, № 937/1/51 від 05.10.2018 року, № 937/1/242 від 20.02.2019року, № 487 від 27.11.2019 року, № 500 від 05.12.2019 року, № 529 від 14.01.2020 року, № 6835 від 25.02.2020 року; - зобов`язати головного державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) ОСОБА_3 : виконати перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у період з квітня 2014 року по листопад 2019 року на підставі даних, розміщених на сайті Державної служби статистики України у розділі «Середня заробітна плата за регіонами за місяць»; виконати перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з грудня 2019 року з урахуванням отриманого доходу ОСОБА_1 за місцем роботи; враховувати у виконавчому провадженні № 42897630 суми частково сплачених щомісячних аліментів на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картковий рахунок в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму 13 641 грн. 19 коп.; враховувати у виконавчому провадженні № 42897630 документально підтвердженні добровільно сплачені ОСОБА_1 аліменти, що надходять на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) виконати перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № 42897630 з грудня 2019 року по січень 2020 року включно з урахуванням отриманого доходу ОСОБА_1 за місцем роботи. В задоволенні інших вимог скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Хоменко Г.В., –посилаючись на незаконність ухвали суду в частині відмови у задоволенні вимог заявника, просила частково скасувати ухвалу суду та винести постанову, якою повністю задовольнити скаргу ОСОБА_1 . Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не врахував доводи ОСОБА_1 , якими він мотивував скаргу на дії державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ.
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції, проведеному в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_1 – адвокат Хоменко Г.В. – підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання ним апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 червня 2005 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 14 квітня 2005 року до повноліття дитини.
30 червня 2005 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист № 2-458/2005. Даний виконавчий лист було пред`явлено стягувачем до відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції 08 квітня 2014 року та 11 квітня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Чаловським Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Задовольняючи частково вимоги скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця Южноукраїнського МВ ДВС ПМУЮ (м. Одеса) виконати перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 42897630 з грудня 2019 року по січень 2020 року включно з урахуванням отриманого доходу ОСОБА_1 за місцем роботи, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_1 за цей період складено з порушенням вимог законодавства, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги в цій частині вимог скаржника. 
Рішення суду в цій частині апелянтом не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України його законність і обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевірялася.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 в іншій частині заявлених ним вимог, суд першої інстанції вважав, що при розрахунку аліментів за період з квітня 2014 року по листопад 2019 року державний виконавець правильно виходив з інформації Головного управління статистики у Миколаївській щодо розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме, м. Южноукраїнська Миколаївської області, та вірно не враховував кошти, добровільно сплачені ОСОБА_1 на картковий рахунок доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно.
Згідно ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Положення пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі – Інструкція), за змістом є аналогічними із приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того пунктом 6 розділу XVI Інструкції встановлено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати квитанцій (або їх копій) про перерахуванняa аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що розрахунок аліментів ОСОБА_1 як непрацюючому здійснювався державним виконавцем виходячи з офіційної інформації Головного управління статистики у Миколаївській області щодо розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а саме, м. Южноукраїнська Миколаївської області, тобто за місцем реєестрації платника аліментів - ОСОБА_1 , яка розміщена на офіційному сайті Головного управління статистики у Миколаївській області (т. 2 а.с. 107-108).
За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що державними виконавцями правильно здійснювався розрахунок аліментів ОСОБА_6 виходячи із офіційних статистичних даних стосовно розміру середньої заробітної плати працівника м. Южноукраїнська Миколаївської області, тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог скарги щодо визнання таких дій неправомірними.
За такого, доводи апеляційної скарги відносно того, що розрахунок повинен здійснюватися державним виконавцем на підставі статистичних даних середньої заробітної плати по регіону, тобто, Миколаївській області, яка є меншою за розміром ніж середня заробітна плата по м. Южноукраїнську, не можуть бути прийняті до уваги.
Посилання апеляційної скарги на порушення державним виконавцем вимог закону щодо щомісячного розрахунку заборгованості також не можуть бути враховані, оскільки з цих розрахунків вбачається, що державним виконавцем обчислювався розмір заборгованості ОСОБА_6 зі сплати аліментів щомісяця (т. 2 а.с. 171-177). 
Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця стосовно не врахування у розрахунку заборгованості коштів, добровільно сплачених ОСОБА_1 на картковий рахунок доньки у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Так, положеннями пунктів 3, 4 розділу XVI Інструкції передбачений обов`язок державного виконавця при розрахунку заборгованості з аліментів враховувати квитанції (або їх копії) про самостійне перерахування аліментів саме стягувачу.
До скарги ОСОБА_1 було надано копії квитанцій, за якими ним перераховано грошові кошти у розмірі 13641 грн. 19 коп. на картковий рахунок, відкритий на ім`я неповнолітньої ОСОБА_2 за період з березня 2019 по березень 2020 року.
Однак, згідно виконавчого листа № 2-458, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, на підставі рішення цього ж суду від 02 червня 2005 року, стягувачем у виконавчому провадженні є ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 . 
Відтак, колегія суддів вважає, що дії державного виконавця в частині відмови у зарахуванні коштів в розмірі 13641 грн. 19 коп., перерахованих ОСОБА_1 на картковий рахунок відкритий на ім`я неповнолітньої дитини, як коштів що є сплатою аліментів на виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 червня 2005 року виконавчий лист № 2-458 повністю узгоджуються із зазначеними вище нормами Інструкції.
Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено право державного виконавця самостійно, без відповідного судового рішення, змінювати стягувача у виконавчому провадженні (ст. 15 цього Закону).
Крім того, скаржником не надано підтвердження того, що кошти сплачені на особистий рахунок дитини ОСОБА_2 мають характер аліментних зобов`язань із зазначенням призначення платежу, та перераховані на виконання саме виконавчого документу по виконавчому провадженні № 42897630, та про досягнення боржником ОСОБА_1 із стягувачем ОСОБА_4 саме такої домовленості щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину.
За такого, доводи апеляційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця при розрахунку заборгованості та не врахуванні добровільно сплачених коштів на ім`я дитини є необґрунтованими. 
Посилання апеляційної скарги на те, що відмова суду першої інстанції у покладенні на державного виконавця обов`язку зарахувати перераховані ОСОБА_1 доньці кошти в рахунок погашення заборгованості за аліментами суперечить положенням Конвенції ООН про права дитини – є безпідставними.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановлює ухвалу про відмову в задоволенні скарги. 
Таким чином, оскільки в оскаржуваній апелянтом частині державним виконавцем обчислювався розмір заборгованості ОСОБА_6 зі сплати аліментів відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п.п. 3, 4 розділу XVI Інструкції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_6 частково.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 375, 381, 382 ЦПК України,суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Хоменко Ганни Вікторівни - залишити без задоволення.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 липня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий                                                               В.В. Коломієць

Судді:                                                                         Т.Б. Кушнірова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2020 року