ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10509/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 листопада 2020 року                                                                              м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                              Федотова І.В., Сорочка Є.О.
          за участю секретаря                                                          Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини  про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії щодо надання відповіді, 

                                                    В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльність Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини за ненадання позивачу відповіді відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та непроведення перевірки щодо дискримінаційних дій з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» по відношенню до позивача, непроведення перевірки щодо порушень прав громадянина; зобов`язання відповідача надати позивачу відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян», надати інформацію щодо проведення перевірки дискримінаційних дій з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» та генерального директора ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» Авраменка Володимира Федоровича по відношенню до позивача, надати інформацію щодо перевірки порушень генеральним директором ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» Авраменком Володимиром Федоровичем Закону України «Про звернення громадян».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року продовжено строк розгляду справи № 640/10509/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини  про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії щодо надання відповіді на п`ятнадцять днів.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.01.2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив офіційне письмове звернення на ім`я Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини Денисової Людмили Валеріївни, як до посадової особи, щодо захисту своїх прав, як працівника ТОВ «АВК КОНФКШІНЕРІ», так і людини, від дискримінації з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» та його повноважної особи - генерального директора ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» Авраменка В.Ф.
У листі від 31.01.2019 року  представник Уповноваженого з дотримання соціальних та економічних прав Степаненко O.A. повідомив позивача про те, що за результатами розгляду його звернень від 2 та 10 січня 2019 року, в тому числі, які надійшли від Андміністрації Президента України та Державної служби зайнятості (Центрального апарату), щодо дискримінації та утиску посадовими особами ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ», на адресу Товариства було направлено запит з проханням надати письмові пояснення стосовно тверджень щодо упередженого ставлення з боку керівництва. Зазначено, що про наявність правових підстав та необхідність вжиття заходів реагування Уповноваженого визначатиметься за результатами опрацювання відповіді на зазначений запит, про що буде проінформовано додатково.
Щодо порушення трудових прав, які стосуються преміювання, не направлення у відрядження, можливого звільнення у зв`язку зі скороченням штату тощо, роз`яснено, що уповноважений не наділений повноваженнями вирішувати індивідуальні трудові спори. 
05.02.2019 року позивач повторно звернувся з офіційним письмовим зверненням до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, де зазначив про додаткові дискримінаційні дії з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» відносно нього.
Листом від 06.03.2019 року № 2921.4/К-1827.3/19/21.2 представник Уповноваженого повідомив позивача про те, що за результатами розгляду заяви-доповнення від 05.02.2019 року, до Головного управління Держпраці у Київській області направлено лист щодо здійснення перевірки дотримання адміністрацією ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» законодавства про працю з порушеного питання. Зазначено, що про результати розгляду буде поінформовано додатково.
У подальшому листом від 23.04.2019 року представник Уповноваженого повідомив позивача про те, що з урахуванням отриманої інформації від  Головного управління Держпраці у Київській області (лист від 02.04.2019 року №4.4/2-К-1105-1510 в якому зазначено, що за результатами проведеного інспекційного відвідування порушення процедури скорочення посади позивача не встановлено), та раніше надані роз`яснення, зокрема, щодо порядку вирішення індивідуальних трудових спорів, підстав для вжиття додаткових заходів реагування за зверненням не встановлено.
Також позивач звернувся зі скаргами щодо правопорушень з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ»  13.03.2019 року та 05.04.2019 року.
Листом від 17.04.2019 року № 6906.4/К-4228.3/19/22.6 представник Уповноваженого з дотримання інформаційних прав та представництва в Конституційному Суді України Барвіцький В.Ю. вих. позивачу надав відповідь на його скарги.
Не погоджуючись з такими діями та бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.1 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 20.03.2020 року №776/97  (далі - Закон № 776/97) парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України і в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений), який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з Положенням про Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 20.06.2012 №4/8-12 (далі - Положення №4/8-12), керівник Секретаріату: організовує роботу Секретаріату, здійснює загальне керівництво його діяльністю та забезпечує виконання функцій Секретаріату; координує діяльність регіональних представництв Уповноваженого; організовує виконання доручень Уповноваженого.
Відповідно до ст.11 Закону № 776/97 Уповноважений має право призначати своїх представників у межах виділених коштів, затверджених Верховною Радою України.
Організація діяльності та межі повноважень представників Уповноваженого регулюються Положенням про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, яке затверджується Уповноваженим.
Пунктом 5.4 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26.07.2012 року №7/8-12 (далі - Положення №7/8-12), передбачено, що представник за дорученням Уповноваженого розглядає звернення осіб.
Представник має право на ознайомлення з документами та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах (п. 6.3 Положення №7/8-12)
Представник має право підписувати листи (з використанням бланка затвердженого зразка представника Уповноваженого) до органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (крім Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, народних депутатів України, керівників центральних органів виконавчої влади), органів прокуратури України (крім Генерального прокурора України), органів судової влади (крім голів вищих спеціалізованих судів та ВСУ), керівників підприємств, установ та організацій, громадських організацій з питань забезпечення дотримання прав людини, зокрема порушених у зверненнях до Уповноваженого, разом із рекомендаціями щодо дотримання стандартів у галузі прав людини, контролює їх розгляд, а також остаточні відповіді громадянам (п.6.4 Положення №7/8-12)
Відповідно до п. 6.6 Положення №7/8-12 Представник має право діяти від імені Уповноваженого та представляти його інтереси з усіма правами, що надані чинним законодавством.
Згідно ст.17 Закону № 776/97 Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".
Звернення подаються Уповноваженому в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений Уповноваженим, але не більше ніж до двох років.
При розгляді звернення Уповноважений:
1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина;
2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому;
3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення;
4) відмовляє в розгляді звернення.
Уповноважений не розглядає тих звернень, які розглядаються судами, зупиняє вже розпочатий розгляд, якщо заінтересована особа подала позов, заяву або скаргу до суду.
Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.
Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 року №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі - Порядок №18/02-13).
Згідно п. 1.1 Порядку №18/02-13 провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини - це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав та свобод людини.
У п.2 Порядку №18/02-13 зазначено, що підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).
У п. 3.6 Порядку №18/02-13 передбачено заходи, які можуть вживатись під час провадження, а саме: здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків.
Відповідно до підп. 3.10 Порядку №18/02-13 повідомлення автора звернення про відкриття провадження та його інформування про результати провадження здійснюється тим структурним підрозділом, який визначено головним виконавцем провадження, з урахуванням інформації, наданої співвиконавцями.
Згідно п. 6.1 Порядку №18/02-13 провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.
В даному випадку, як свідчать матеріали справи, позивач звертався з листами від 02.01.2019 року та від 10.01.2019 року, у яких скаржився на дискримінацію та утиск посадовими особами TOB «АВК КОНФЕКІШНЕРІ», а також стверджував про порушення його трудових прав (зокрема, у частині преміювання, не направлення у відрядження, можливого звільнення у зв`язку зі скороченням штату тощо).
На вказані листи відповідачем було надано відповідь від 31.01.2019 року № 01.02/586.4/К-168.3/19/26/21.2.03. 
05.02.2019 року позивач повторно звернувся з офіційним письмовим зверненням до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, де зазначив про додаткові дискримінаційні дії з боку ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» відносно нього.
На кожне звернення відповідачем також було надано відповідь  від 06.03.2019 року № 2921.4/К-1827.3/19/21.2.
Листом від 23.04.2019 року представник Уповноваженого повідомив позивача про те, що з урахуванням отриманої інформації від  Головного управління Держпраці у Київській області (лист від 02.04.2019 року №4.4/2-К-1105-1510 в якому зазначено, що за результатами проведеного інспекційного відвідування порушення процедури скорочення посади позивача не встановлено), та раніше надані роз`яснення, зокрема, щодо порядку вирішення індивідуальних трудових спорів, підстав для вжиття додаткових заходів реагування за зверненням не встановлено.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96) передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 19 Закону №393/96 визначено обов`язки органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Відповідно до статті 4 Закону №393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). (ст. 15 Закону №393/96).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно ст. 20 Закону № 393/96 звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Судом встановлено, що у відповідь на запит Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Товариство листом від 20.03.2019 року № 97 поінформувало Уповноваженого про те, що в діях вказаних працівників не встановлено ознак дискримінації та упередженого ставлення до позивача.
Крім того, за результатами інспекційного відвідування, проведеного Головним управлінням Держпраці у Київській області, порушення процедури скорочення посади позивача не встановлено, про що його поінформовано у листі представника Уповноваженого з дотримання прав дитини та сім`ї Філіпішиної A.A. від 23.04.2019 року № 7341.4/К-1827.3/19/22.2.
У скаргах поданих 13.03.2019 року та 05.04.2019 року, позивач зазначав про порушення керівництвом ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» права на звернення, оскільки позивач як співробітник звертався до Генерального директора з метою з`ясування питань щодо трудової діяльності, а також звільнення з роботи, в чому вбачає порушення Закону України "Про звернення громадян".
Листом представник Уповноваженого з дотримання інформаційних прав та представництва в Конституційному Суді України Барвіцький В.Ю. від 17.04.2019 року № 6906.4/К-4228.3/19/22.6  повідомив позивача про те, що порушені ним питання мають розглядатися в контексті трудового законодавства, а не Закону України «Про звернення громадян». Зазначено, що заяви до Генерального директора зазначеного Товариства не підпадають під дію Закону України «Про звернення громадян», а відтак неналежний їх розгляд (зокрема, ненадання відповіді за наслідками їх розгляду та відмова у прийнятті заяви) не є адміністративним правопорушенням. Передбаченим частиною 7 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протоколи про які мають право складати уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради з прав людини ( п.8-1 ч.1 ст. 255 Кодексу). У підсумку зазначено, що правові підстави для вжиття заходів реагування Уповноваженого за зверненням відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що вказані вище обставини свідчать про розгляд скарг відповідачем у відповідності до вимог Закону №393 та на підставі наданих йому повноважень.
Зокрема, на виконання п.2 Порядку №18/02-13 відповідачем було відкрито провадження за зверненнями позивача.
На виконання вимог п. 3.6 Порядку №18/02-13, за для встановлення викладених у зверненнях позивача фактів дискримінації, відповідачем було вжито наступні заходи: здійснено перевірку відомостей, викладених у зверненнях позивача, шляхом надсилання запиту до Товариства стосовно тверджень щодо упередженого ставлення до нього з боку керівництва; направлення листа  до  Головного управління Держпраці у Київській області щодо здійснення перевірки дотримання адміністрацією ТОВ «АВК КОНФЕКШІНЕРІ» законодавства про працю з порушеного заявником питання.
Вказані обставини спростовують доводи апелянта про наявність в діях відповідача бездіяльності.
Враховуючи викладені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

                                                       П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                                          Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                            Є.О.Сорочко