Справа № 161/12557/20  Провадження № 33/802/810/20 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1  – адвоката Квятковського Б.М. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.
Згідно з постановою ОСОБА_1  визнаний винним за те, що 31.07.2020 о 00 год. 21 хв. на а/д Н-22 у с. Затурці керував транспортним засобом, марки Scania R420 з напівпричіпом Schmitz н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник оскаржує його з мотивів незаконності, необґрунтованості і невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. В апеляційній скарзі просить застосувати до ОСОБА_1 ст.21 КУпАП, а саме звільнити його від адміністративної відповідальності, передавши матеріали про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_2 . Посилається на те, що  ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та не оспорював фактичних обставин справи.
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча належним чином та завчасно повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду, що підтверджується телефонограмою від 05.11.2020, яка міститься в матеріалах справи.
Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від них не надходило. 
А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються зібраними у справі та дослідженими у ході судового розгляду доказами, які в апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно із ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У поданій апеляційній скарзі сторона захисту просить застосувати до ОСОБА_1 ст.21 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності та передавши матеріали про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_2 .
При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що місцевим судом враховано те, що  ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, ствердив факт вчинення ним адміністративного правопорушення та повністю визнав вину у вчиненому.
Однак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезазначені обставини у їх сукупності не можуть слугувати підставою для звільнення  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу.
Так, положеннями ст.21 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Тобто застосування вимог ст.21 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.
Такі доводи ОСОБА_1 та його захисника вже були предметом розгляду суду першої інстанції.
Дослідивши вказане клопотання, місцевий суд у судовому рішенні правильно вказав, що не знаходить підстав для застосування положень ст.21 або ст.22 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а перебування водія у стані алкогольного сп`яніння несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів, пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Таким чином, суд відхиляє клопотання ФОП ОСОБА_2 про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які є належно та обґрунтовано вмотивованими. 
Крім того, стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, тому підстав для звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.21 КУпАП апеляційний суд не вбачає.
Також судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1 відмовився від пояснень та підпису протоколу, чим фактично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
Отже, позиція  ОСОБА_1 про визнання своєї вини, висловлена ним в суді першої інстанції, є суперечливою і не може братися апеляційним судом до уваги при прийнятті рішення по суті апеляційної скарги.
Необхідно також зазначити, що, згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №219026 від 31.07.2020, ОСОБА_1 ставиться у провину і не виконання вимоги зупинки транспортного засобу за допомогою проблискових маячків, звукового сигналу та надання голосових команд через гучномовець (а.с.9). 
За вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2020 ОСОБА_1 визнаний винним та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень.
Суд апеляційної інстанції вважає, що перше притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявність клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу не виправдовують його у грубому порушенні декількох пунктів правил дорожнього руху (а.с.2, 9).
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП врахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстави для скасування постанови суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, – відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Квятковського Б.М. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2020 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                 В.П. Денісов