ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1208/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №180/1469/19 Категорія:  	Чубай В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       08 жовтня 2020 року : Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                            Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М. 
за участю секретаря                       Любченко Т.М.
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чорнобаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, -

в с т а н о в и в :
У липні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 березня 2014 року між сторонами був укладений шлюб.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 липня 2019 року шлюб розірвано.
Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На початку 2019 року позивач дізнався від колишньої дружини, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного позивач просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 02 від 10 жовтня 2006 року про народження ОСОБА_3 , зробленого Чорнобаївським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 
Зобов`язати Чорнобаївський відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_3 та видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 .
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що на момент визнання ним батьківства йому не було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини. Крім того, виключення відомостей про батьківство не сприятиме забезпеченню інтересів дитини.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Вмотивовуючи доводи апеляційної скарги вказує, що про те, що він не є рідним батьком дитини він дізнався лише у 2019 році. Відповідач під час підготовчого засідання визнала, що між позивачем та дитиною ОСОБА_3 відсутнє кровне споріднення, що свідчить про визнання відповідачем пред`явленої до неї позовної вимоги. Також вказує, що в момент реєстрації себе батьком дитини ним була написана заява про те, що він є батьком ОСОБА_3 , що виключає його обізнаність в тому, що він знав про те, що ОСОБА_5 не його дитина. Крім того, реєстрація дитини у 2006 році за заявою матері, в якій запис про батька дитини вказано під іншим прізвищем та по батькові, відмінними від ім`я та прізвища позивача, ніяким чином не підтверджує того, що позивачу на момент визнання батьківства було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини. Апелянт також посилається на те, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою записаною батьком і дитиною і в разі доведеності цієї обставини, а в даному випадку це встановлено, суд має постановити рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. 
У відзиві на подану апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечила проти її задоволення та зазначила, що на момент знайомства із позивачем в неї вже був син, а тому останній був обізнаний, що не є його біологічним батьком, а причиною позову є те, що позивач не бажає платити аліменти на двох дітей. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 29 березня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 3 липня 2019 року у справі № 709/142/19 розірвано. (а.с. 9).
10 жовтня 2006 року був здійснений актовий запис про народження ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 , а відомості відносно батька були зазначені за вказівкою останньої як ОСОБА_8 .
12 жовтня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання батьківства від 28 вересня 2018 року № 47/14.21-41, до актового запису були внесені зміни щодо відомостей про батька, відомостей про матір та відомостей про дитину. Змінено прізвище дитини ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , по батькові з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , відомості про батька ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 , імя ОСОБА_13 змінено на ОСОБА_14 , по батькові ОСОБА_15 змінено на ОСОБА_16 , відомості про матір ОСОБА_9 змінено на ОСОБА_10 , що підтверджується копією актового запису про народження (а.с.56) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.(а.с.57,58)
Згідно з копією виданого повторно свідоцтва про народження від 18 січня 2019 року Серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матір`ю записана ОСОБА_2 , а батьком ОСОБА_1 (а.с. 10). 
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (ч. 1 ст. 121 СК України).
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.  126 СК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Згідно із ч. 5 ст. 136 СК України   не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.
 Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (ч. 1 ст. 22 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК України).
Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини (абзаци другий та третій пункту 11 Постанови ПВСУ № 3).
ЄСПЛ зазначив у справі «Йевремович против Сербии », що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява №  3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).
Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
За приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати.
Відповідно до практики ЄСПЛ суди при вирішенні справ про встановлення батьківства повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та позивача.
Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Факт того, що позивач не є біологічним батьком визнається сторонами.
Однак на момент внесення змін до актового запису про народження дитини щодо батька він знав, що не є її біологічним батьком, що підтверджується записом про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому було зазначено зовсім інші відомості про батька, які повністю не співпадають з прізвищем, ім`ям та по батькові позивача, подачею спільної заяви про визнання батьківства у 2018 році , при тому, що шлюб між сторонами був укладений в 2014 році і пред`явлення даного позову 31 липня 2019 року, тобто одразу після розірвання шлюбу рішенням суду від 3 липня 2019 року. 
Вказані докази підтверджують заперечення відповідача, про обізнаність позивача на час внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, що він не є батьком.
Окрім цього як зазначила відповідач, вона познайомилась з позивачем у березні 2007 року, тобто навіть на час знайомства сторін, син вже народився ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), при цьому позивачем жодного доказу який спростовував би зазначене не надав, що серед іншого є також тією обставиною яка підтверджує обізнаність останнього про те, що він не є батьком дитини.
Не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не заперечувався та визнавався факт того, що позивач не є біологічним батьком її сина, що є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивач на час внесення відомостей про батька дитини знав, що він не є батьком.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Отже, не зважаючи на доведений факт відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що на момент реєстрації дитини він не знав, що не є її батьком.
Окрім цього, позовні вимоги мають бути звернуті щодо особи яка на думку позивача, порушує, не визнає або оспорює його право і така особа має бути відповідачем.
При цьому визначати хто є відповідачем відноситься до виключного права позивача.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, серед яких зазначена і вимога зобов`язати Чорнобаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області вчинити певні дії, позивачем не зазначена вказана особа як відповідач, що є також підставою для відмови в позові в цій частині.
За таких обставин, суд,  не вбачає підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375,381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чорнобаївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. 
       Повний текст постанови виготовлений  8 жовтня 2020  року.

Судді