ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/581/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року (суддя Бойченко Ю.П., повний текст складено 07.08.2020р.) у справі №280/581/20 за позовом Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,- 

                                                   в с т а н о в и В :
       
КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 27.12.2019 №ЗП 2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ/П/ЗБ-ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на позивача в розмірі 12   519,00 грн.
Підставами позову визначено порушення відповідачем процедури проведення перевірки, за наслідками якої прийнято оскаржувану постанову. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на невідповідність акту інспекційного відвідування від 28.11.2019 № ЗП2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ установленій формі; відповідачем в оскаржуваній постанові на п. 4 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 замість пункту 8 вказаного Порядку; зазначав, що перевірка КП “Тепловодоканал” ЕМР відповідачем із Мінсоцполітики не погоджувалася, а отже інспекційне відвідування здійснено не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість оскаржуваної постанови відповідача, з огляду на встановлений факт порушення позивачем законодавства про працю.
Відносно визначених позивачем підстав заявленого позову, суд першої інстанції зазначив те, що наведені аргументи не свідчать про порушення відповідачем процедури проведення заходу державного контролю та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач фактично 
посилається на ті обставини, які зазначені ним як підстави заявленого позову. Фактично позиція позивача полягає у тому, що недотримання відповідачем процедури проведення перевірки, невідповідність оформлених документів затвердженим зразкам, є самостійною підставою для визнання неправомірними рішень, які прийняті за результатами такої перевірки.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідачем проведено інспекційне відвідування КП “Тепловодоканал” ЕМР, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 23.10.2019 № ЗП2351/580/АВ, яким зафіксовано виявлення порушення позивачем частин 1, 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України “Про оплату праці”. 
У зв`язку з встановленням вищенаведених порушень відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень від 23.10.2019 № ЗП2351/580/АВ/П, яким в.о. директора КП “Тепловодоканал” ЕМР Хорольця С.В. зобов`язано усунути порушення частин 1, 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України “Про оплату праці”. 
У зв`язку із ненаданням відповіді про факт усунення виявлених порушень, зазначених у приписі від 23.10.2019 № ЗП2351/580/АВ/П, відповідачем прийнято наказ № 2105 про проведення заходу державного нагляду (контролю) (інспекційного відвідування) позивача з питань перевірки стану усунення порушень, зазначених у приписі.
Головним управлінням проведено інспекційне відвідування КП “Тепловодоканал” ЕМР, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 28.11.2019 № ЗП2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ, яким зафіксовано виявлення порушення позивачем частин 1, 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України “Про оплату праці”. 
У зв`язку з встановленням вищенаведених порушень винесено припис про усунення виявлених порушень від 28.11.2019 № ЗП3882/580/АВ/П. 
27.12.2019 заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О., на підставі акту інспекційного відвідування від 28.11.2019 № ЗП2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ, прийнято постанову про накладення на позивача штрафу № ЗП2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ/П/ЗБ-ФС в розмірі 12 519,00 грн. за порушення абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України. 
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Відповідно до ч.4   ст.2 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 №877-V   (далі - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим   Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Частиною 4 статті 2 Закону №877 (в редакції закону на час виникнення спірних відносин) визначено перелік державних органів, у тому числі і органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, які здійснюють заходи контролю у встановленому цим Законом порядку, але з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
У свою чергу частиною 5 статті 2 Закону №877 ( в тій же редакції) визначено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Отже під час здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю органи Держпраці зобов`язані забезпечити виконання положень Закону №877, які прямо визначені ч.5 ст.2 цього Закону.
Будь-яких доказів недотримання відповідачем положень статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 Закону №877, позивачем суду надано не було.
З приводу аргументів позивача про те, що інспекційне відвідування відповідачем проведено без погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (Мінсоцполітики), суд першої інстанції обґрунтовано зазначив таке.
Частиною 1 статті 6 Закону №877-V передбачено дві самостійні підстави для проведення позапланових заходів: 1) перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); 2) звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). 
При цьому, погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу необхідне за умови здійснення позапланового заходу саме з підстави звернення фізичної особи про порушення.
У спірному випадку акт інспекційного відвідування від 28.11.2019 №ЗП2351/580/АВ-ЗП3882/580/АВ, на підставі якого прийнято оскаржувану постанову, складено за результатами проведення інспекційного відвідування, призначеного з метою перевірки виконання позивачем припису від 23.10.2019 № ЗП2351/580/АВ/П, а вказана підстава не вимагає погодження позапланового заходу із органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Отже аргументи позивача про недотримання відповідачем процедури проведення перевірки, є безпідставними. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує і те, що Законом №877-V визначено вичерпний перелік положень цього закону, виконання яких має бути забезпечено органами Держпраці при здійснення заходів державного нагляду (контролю), і до такого переліку положення ч.1 ст.6 Закону №877-V не віднесено.
Статтею 259 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі -   КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженим   Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
До основних завдань Держпраці зазначеним Положенням віднесено реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Згідно з п.7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Отже органи Держпраці є уповноваженими Державою органи по здійсненню контролю за додержанням законодавства про працю.
Процедура здійснення державного контролю органами Держпраці визначена Порядком державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019р. №823.
Відповідно до пункту 19 Порядку №823 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.
Пунктом 23 Порядку №823 встановлено, що припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до пункту 25 Порядку №823 стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування або невиїзне інспектування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку.
Отже, з аналізу повноважень органу Держпраці, можливо дійти висновку про те, що обов`язок по контролю за своєчасністю та правильністю виконання внесеного припису покладеного саме на посадових осіб органів Держпраці, а складання акту посадовими особами про невиконання припису (як матеріальної форми фіксації певного факту), не суперечить положенням Порядку №823. 
З цих підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача на недотримання відповідачем форми складення акту.
Таким чином, прийнявши до уваги встановленні заходом державного контролю порушення (частин 1, 2 статті 115 КЗпП України та частини 1 статті 24 Закону України “Про оплату праці”), що не заперечувалось позивачем, не усунення позивачем цих порушень, що зафіксовано складеним актом про невиконання припису, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України, яким передбачено те, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більше як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі – у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. 
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2020 року у справі №280/581/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

           Повний текст постанови складено 17.11.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк