ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 р.	Справа № 520/1187/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  П`янової Я.В. ,
за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О. 
позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року (суддя Ніколаєва О.В.; м. Харків) по справі № 520/1187/2020
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                        
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
30.01.2020 ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС в Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рапорт про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням за підпунктом «ж» пункту 64;
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у звільненні ОСОБА_1 за власним бажанням за підпунктом «ж» пункту 64;
- зобов`язати ГУ ДПС в Харківській області здійснити дії, а саме - видати інший наказ про звільнення ОСОБА_1 у відповідності до підпункту «А» пункту 65 VII розділу «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української Радянської Соціалістичної Республіки від 29.07.1991 №114.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав невідповідності її вимогам ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутністю заяви про поновлення такого строку. 
Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску та надання доказів, які їх підтверджують. 
Попереджено ОСОБА_1 про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем отримано 08.02.2020.
13.02.2020 ОСОБА_1 подано до Харківського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків позову. До позовної заяви позивач додав заяву про поновлення строків позовної давності, в якій позивач просив суд поновити місячний строк звернення до адміністративного суду, як пропущений з поважних причин. Поважність пропуску процесуального строку звернення до адміністративного суду обґрунтовує тим, що лише 11.12.2019 дізнався про порушення своїх прав під час розгляду адміністративної справи №520/9083/19 в Харківському окружному адміністративному суді про перерахунок та виплату неоплаченої компенсації за невикористану відпустку за 2008 рік.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 - повернуто позивачу.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року про повернення позовної заяви і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині. Прийняти постанову про направлення справи для розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що йому стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи № 520/9083/19, а саме: 13.11.2019 року, не про існування наказу від 09 жовтня 2008 року № 550-О, а про існування застосованого рапорту про звільнення позивача на пенсію за власним бажанням за п.64 п.п. "Ж", як акту індивідуальної дії, що і було ним зазначено у заяві про поновлення строку звернення до суду з цим позовом. Також позивач вказує, що в його трудовій книжці відсутній запис про підставу звільнення, запис в трудовій книжці зроблений відповідачем без посилання на відповідні пункти і статті закону, тобто не відображено причини звільнення, що вказує на те, що позивач не був із ними ознайомлений. Разом з цим позивач зазначає, що при звільненні він не був ознайомлений з особовою справою, отже він не міг знати про застосування оскаржуваного рапорту, без дати його складання, про звільнення його на пенсію за власним бажанням за п.64 п.п.«Ж», як акту індивідуальної дії, а відповідно і не міг його своєчасно оскаржити.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
За змістом статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС).
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС).
Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є спеціальним строком, який обмежується місячним терміном.
Скорочені строки оскарження, передбачені частиною п`ятою статті 122 КАС, слугують засобом унеможливлення порушення трудових прав працівників, які можуть бути прийняті на посаду звільненої особи, та функціональної діяльності органу, з якого така особа була звільнена, оскільки вважається, що учасники трудових відносин у даному випадку безпосередньо обізнані з рішеннями, діями чи бездіяльністю роботодавця, крім цього, за законом вони мають право на таку "обізнаність", що також надає їм можливість оперативно звернутися за судовим захистом.
Таким чином, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі № 815/91/18.
Водночас, слід зазначити, що пропуск строку передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.
Зокрема, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду можуть бути визнані судом поважними лише якщо відповідні обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, безпосередньо унеможливлюють або ускладнюють можливість подання позову у визначений законом строк, виникли протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими доказами.
Також необхідно зауважити, що відповідно до змісту положень статті 122 КАС особа, яка вважає, що рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи законні інтереси, повинна подати відповідну позовну заяву у визначений законодавством строк, а у випадку його пропуску з поважних причин в найкоротший час після того, як відпали обставини, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду.
За приписами частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Матеріали справи свідчать, що 30 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом якого є оскарження дій та рішення відповідача щодо звільнення позивача зі служби з 04.03.2008.  
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, позивач наполягає на тому, що про підстави його звільнення, а саме: за ст. 64 п. "Ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС Української РСР на підставі поданого позивачем рапорту, він дізнався лише 11.12.2019 під час розгляду адміністративної справи №520/9083/19 в Харківському окружному адміністративному суді про перерахунок та виплату компенсації за невикористану відпустку за 2008 рік. Позивач вказує, що при звільненні він із особовою справою ознайомлений не був та своєчасно не був ознайомлений із наказом Голови ДПА в Харківській області від 09.10.2008 № 550-о, тобто позивачу не було відомо про підстави його звільнення, у зв`язку з чим вважає, що встановлений законом процесуальний строк звернення до суду з цим позовом ним пропущено з поважних причин. 
Надаючи оцінку повідомленим позивачем обставинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Матеріали справи свідчать, що наказом голови ДПА у Харківській області від 09.10.2008 № 550-о, ОСОБА_1 звільнено у відставку з 04 березня 2008 року за ст. 64 п. "Ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС Української РСР на підставі рапорту ОСОБА_1 (а.с. 111)
Згідно із долученою до матеріалів справи розпискою ОСОБА_1 , копію наказу про звільнення ним отримано 09.10.2008 року (а.с. 112).
Таким чином, доводи позивача про те, що йому не було відомо про підстави його звільнення спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. 
Жодних інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску більше ніж на 11 років місячного строку звернення до суду з цим позовом, позивач суду не повідомив. 
Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду є неповажними, а тому позовна заява підлягає поверненню позивачеві.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржена ухвала суду винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 року по справі № 520/1187/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  11.11.2020 року