КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

                     Справа № 22-ц//824/10879/2020         Головуючий у 1-й інстанції:  Кондратенко О.О.
                                    761/19087/17                                                                  Доповідач: Чобіток А.О.
 
                                                             П О С Т А Н О В А                                                                            
                                                               Іменем України
 
19 жовтня  2020 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів:
 
головуючого судді - Чобіток А.О.
суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2     на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2020  року  в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2   про відшкодування матеріальної та моральної  шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-
                                                               у с т а н о в и в:
 
У червні 2017 року позивач пред`явив вказаний позов до відповідачів , у якому просив  стягнути солідарно на його користь з останніх  у відшкодування завданої матеріальної шкоди 125 779, 85 грн. та у відшкодування моральної шкоди 10 000, 00 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідачів. Зазначав, що йому на праві власності належать квартири   АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 19 серпня 2015 року мало місце затоплення належних йому квартир, унаслідок гасіння пожежі у вищерозташованій квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку , яка на праві власності належить відповідачам. В досудовому порядку вирішити виникле непорозуміння з відповідачами не вдалось, а тому, він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Унаслідок неправомірних дій відповідачів, йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів  на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 125 779 грн. 85 коп., у відшкодування моральної шкоди 5 000  грн. 00 коп. та з кожного  з відповідачів стягнуто по 653 грн. 90 коп. судових витрат.
 
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачі в апеляційній скарзі просять  змінити рішення в частині задоволення позову щодо стягнення майнової шкоди, зменшивши її розмір до 28 470 грн., а в частині стягнення моральної шкоди рішення скасувати та відмовити в задоволенні цих позовних вимог. Зазначають, що суд, визначаючи  збитки у розмірі 125 779 грн. 85 коп., які спричинені позивачу внаслідок залиття його квартир при гасінні пожежі у їх квартирі, безпідставно послався, як на належні докази цьому на договір будівельного підряду на ремонтні роботи від 05.01.2016 року, дефектний акт від 05.01.2016 року, підсумкову відомість ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1, складений станом на 12.01.2016 року та акт приймання виконаних робіт будівельних робіт за 21 квітня 2016 року, а також копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 12 січня 2016 року, 18 травня 2016 року, 21 листопада 2016 року. Належним доказом розміру матеріальної шкоди може слугувати висновок експертизи, кошторис, складений відповідною будівельною організацією, а надані позивачем докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди - зведені кошторисні розрахунки та локальні кошториси були складені фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 на підставі договору будівельного підряду на ремонтні роботи від 05.01.2016 року, які не в повній мірі відповідають обсягу пошкодженого майна внаслідок залиття, встановленого у актах обстеження. Фактично вартість ремонтних робіт та матеріалів відображає вартість нового ремонту приміщення, а не відновлення становища майна до його пошкодження внаслідок залиття. Надана договірна вартість ремонтних робіт в квартирах позивача не може відображати дійсне їх пошкодження внаслідок залиття і є завищеною, в зв`язку з чим  суд в порушення ЗУ «Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визнав її належним доказом вартості шкоди спричиненої позивачу залиттям його квартир. Відповідачі просили врахувати як належний доказ на підтвердження дійсного  розміру спричиненої  шкоди позивачу звіт про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків № 1448/17 від 26.08.2015 року щодо ремонтно-відновлювальних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , повноваження якої підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 14892/13 від 18.07.2013 року за № 10398, складеного на замовлення відповідача в поточних цінах станом на 26 серпня 2015 року, яка дорівнює 28 470 грн.. Акт огляду пошкодженого майна № 1448-7 від 26.08.2015 року, в якому зафіксовано детальний опис пошкоджень з фотокартками, було складено в присутності позивача, який його підписав без будь-яких зауважень. При цьому зазначають, що вказаний звіт відсутній в матеріалах справи не з їх вини і був поданий їх представником на флеш накопичувач при розгляді справи суддею Рибаком М.А., а під час передачі справи в порядку автоматизованого розподілу судді Кондратенко О.О. вказаний доказ у справі відсутній. Крім того відповідачі вважають, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про спричинення позивачу моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цих вимог позивачем не надано.
 
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач вважає рішення законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги щодо завищення розміру матеріальної шкоди, спричиненої йому внаслідок залиття його квартир безпідставними та не відповідними ст. 1192 ЦК України. Звіт  про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків № 1448/17 від 26.08.2015 року, який просять врахувати відповідачі, не був наданий до суду першої інстанції, а тому  не може  бути дослідженим судом апеляційної інстанції. 
 
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.
 
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу відповідно до правоустановчих документів належать на праві власності квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
 19 серпня 2015 року мало місце залиття вказаних квартир, внаслідок гасіння пожежі у вищерозташованій квартирі АДРЕСА_3 у вказаному будинку  , яка на праві власності належить відповідачам ( а.с.40, 41 ).
З актів, складених 19 серпня 2015 року ВОП « Михайлівська» вбачається, що при огляді квартири АДРЕСА_1 було виявлено в одній кімнаті залиття стелі, площею до 7, 0 кв.м.,при огляді квартири АДРЕСА_2 було виявлено в кімнатах, площею 19,0 кв.м., 12,0 кв.м., стеля, стіни, підлога, двері, вікна, електропроводка, залиті водою повністю. Зі стелі відшарувалася та впала штукатурка; в кімнаті, площею 16, 0 кв.м., залита стеля;в коридорах, площею 1, 5 кв.м., 4, 5 кв.м., стеля, електропроводка залиті водою.
19 серпня 2015 року ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій в м. Києві складено звіт про причину виникнення пожежі, згідно з висновком якого, ймовірною причиною пожежі, яка сталася 19 серпня 2015 року за адресою: АДРЕСА_3 , є коротке замкнення електромережі телевізора ( а.с. 183-184 ).
05 січня 2016 року між позивачем та ФОП ОСОБА_4   було укладено договір будівельного підряду на ремонтні роботи, відповідно до п.1.1. якого підрядник  ОСОБА_4   зобов`язався за завданням замовника ОСОБА_3 на свій ризик відповідно до умов договору та кошторисної документації виконати ремонтні роботи, на об`єкті - кв.кв. АДРЕСА_1,АДРЕСА_2 , включаючи поставку необхідних матеріалів, обладнання та комплектуючих та здати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов договору  включаючи поставку необхідних матеріалів, обладнання та комплектуючих та здати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов договору.
Для визначення вартості ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень у вказаних квартирах, спричинених внаслідок залиття, на замовлення позивача було складено: дефектний акт від 05 січня 2016 року, підсумкова відомість ресурсів, локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 ( складений станом на 12 січня 2016 року ), акт приймання виконаних будівельних робіт за 21 квітня 2016 року ( а.с.14-39 ).
Із вищезазначених доказів вбачається, що вартість будівельних робіт та матеріалів складає 125 779, 85 грн..
В підтвердження понесення з боку позивача витрат на проведення ремонтних робіт та придбання будівельних матеріалів, останнім надано суду копії квитанцій до прибуткового касового ордера від 12 січня 2016 року, від 18 травня 2016 року та від 21 листопада 2016 року ( а.с.42).
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність позивачем спричинення матеріальної шкоди з вини відповідачів за вказаних обставин, розмір якої складає 125 779,85 грн. (вартість проведених ремонтно-будівельних робіт та придбання будівельних матеріалів), стягнувши при цьому на його користь 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
 
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
 
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
 
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
 
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності у позивача права на відшкодування шкоди спричиненої внаслідок залиття його квартир через  гасіння пожежі у вище розташованій квартирі відповідачів.
 
Разом з тим колегія суддів вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами його вимоги щодо розміру матеріальної шкоди, спричиненої йому за вказаних обставин.
 
 Визначення розміру збитків, спричинених затопленням може бути здійснено різними способами,а саме: безпосередньо в акті про залиття може бути вказано розмір збитків,   складання дефектного акту житлово-експлуатаційною організацією вартість відшкодування за яким  розраховується відповідно до Правил визначення вартості будівництва (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013). Розмір збитків  визначається також на підставі кошторисної документації, складеної будівельно-ремонтною організацією, оцінки вартості матеріальних збитків щодо ремонтно-відновлювальних робіт, проведеної суб`єктом оціночної діяльності,повноваження якого підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, проведенням будівельно-технічної експертизи експертом, який має відповідні знання в даній сфері, що підтверджується посвідченням. При визначенні розміру збитків суб`єкти оціночної діяльності та  експерти відповідно до наявних методик, визначають також і фізичний знос внутрішнього оздоблення квартир,  що має значення для визначення суми, яка підлягає відшкодуванню.
 
У даному випадку позивачем  розмір збитків, спричинених йому внаслідок залиття вказаних квартир, визначений на підставі дефектного акту від 05 січня 2016 року, підсумковою відомістю ресурсів, локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 ( складеного станом на 12 січня 2016 року ), актом приймання виконаних будівельних робіт за 21 квітня 2016 року.
 
  Однак, колегія суддів вважає  визначений розміру шкоди в такому порядку не відображає дійсний розмір збитків, спричинений йому внаслідок залиття квартир за вказаних обставин, оскільки фактично вартість ремонтних робіт та матеріалів відображає вартість  ремонту приміщень, замовленого на його розсуд, тоді як позивач,  має право на відновлення свого становища, яке існувало до порушення права. 
 
Надані позивачем докази на підтвердження розміру збитків не відображають дійсний стан квартир до їх затоплення, час проведення останнього ремонту у квартирах, оцінку їх фізичного зносу до затоплення, що дає підстави вважати значне покращення стану приміщень позивача після проведення їх ремонту порівняно зі станом, що існував до затоплення.
 
У зв`язку з чим колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно відсутності доказів, які б відображали вартість реальних збитків, визначених спеціалістом  на підставі спеціальних знань із застосуванням положень відповідних актів, спеціальних програм для здійснення калькуляції вартості відновлювального ремонту,як це зокрема передбачено ЗУ «Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
 
Таким чином надані позивачем докази на підтвердження розміру збитків внаслідок залиття  його квартир містять інформацію про договірну вартість  ремонту цих квартир, відповідно до умов договору між ним та  виконавцем ремонтних робіт, і не відображає   розмір збитків, на які він має право на відновлення становища квартир до моменту їх залиття.
 
На підтвердження своїх доводів  відповідачі вказують, що в актах залиття квартир позивача відсутня інформація про наявність гіпсокартону на стелях в кімнатах квартир до залиття, у зв`язку з чим витрати пов`язані зі встановленням такого не можна вважати роботою пов`язаною з відновленням становища, яке існувало до залиття квартир.
Роботи та витрати пов`язані з залиттям підлоги, а саме: улаштування стяжок цементних товщиною 50 мм, улаштування  стяжок самовирівнювальних з суміші товщиною 5 мм та улаштування тепло- і звукоізоляції засипної керамзитової, роботи по шпатлюванню стін квартири штукатуркою товщиною шару 20 мм, вирівнювання бетонних поверхонь стін товщиною шару 5 мм не є роботами пов`язаними із залиттям підлоги та стін, оскільки відповідно до актів про залиття від 19.08.2015 року, пошкодження стяжки підлоги в кімнатах квартир не зафіксовано. Роботи по шпатлюванню стін квартири штукатуркою товщиною шару 20 мм, вирівнювання бетонних поверхонь стін товщиною шару 5 мм також не є роботами по відновленню пошкоджень після залиття.
 
Вказані відповідачами доводи позивачем не спростовані ні в суді першої інстанції,ні у відзиві на апеляційну скаргу.
 
Таким чином позивач провів ремонтні роботи в квартирах на свій розсуд, які виходять за межі робіт пов`язаних з відновленням становища квартир до їх залиття.
 
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд помилково прийшов до висновку про доведеність позивачем вартості реальних збитків,спричинених залиттям його квартир.
 
Разом з тим відповідачі визнають за позивачем право на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 470 грн., посилаючись в апеляційній скарзі на звіт про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків № 1448/17 від 26.08.2015 року щодо ремонтно-відновлювальних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , повноваження якої підтверджується сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності № 14892/13 від 18.07.2013 року за № 10398, складеного на замовлення відповідача в поточних цінах станом на 26 серпня 2015 року, яка дорівнює 28 470 грн. та просили долучити цей звіт до матеріалів справи. Вказують, що даний доказ повинен бути долучений до справи їхнім представником адвокатом Мірошником О.М. і вони були впевнені, що вказаний звіт наявний в матеріалах справи, в зв`язку з чим  в судовому засіданні 03 червня 2020 року на стадії доповнень вони акцентували увагу суду на цьому доказі. Проте суд, повідомивши про відсутність в матеріалах справи вказаного звіту, без з`ясування обставин з цього питання та незважаючи на підтвердження позивачем  складання оцінювачем акту огляду  його квартир після залиття за його участі, безпідставно залишив поза увагою їх посилання на існування такого доказу та відсутність його в матеріалах  справи з незалежних від них причин.
 
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
Аналізуючи вказані посилання відповідачів щодо причин ненадання  суду звіту про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків № 1448/17 від 26.08.2015 року щодо ремонтно-відновлювальних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , колегія суддів приходить до висновку, що даний доказ не був наданий до суду з поважних причин, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України вважає за необхідне долучити вказаний доказ до матеріалів справи, надавши йому оцінку у сукупності з іншими доказами наданими сторонами.
 
Звітом про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків № 1448/17 від 26.08.2015 року щодо ремонтно-відновлювальних робіт в квартирах АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ,проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 визначено розмір майнової шкоди внаслідок залиття квартир позивача - 28 470 грн.. В акті огляду пошкодженого майна №1448-7 від 26.08.2015 року, проведеного оцінювачем у присутності позивача, зафіксовано детальний опис пошкоджень з розмірами та світлинами,який підписаний позивачем без будь-яких зауважень.
 
 Колегія суддів вважає, що вказаний звіт виконаний суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог ЗУ « Про оцінку майна,майнових прав та професійну оціночну діяльність»  безпосередньо після залиття квартир позивача, об`єктивно відображає вартість ремонтно-відновлювальних робіт в квартирах позивача з урахуванням  фізичного зносу об`єктів оцінювання та узгоджується з вимогами ст.1192 ЦК України, а тому є належним та допустимим доказом  обставинам, на які посилаються відповідачі, оспорюючи розмір матеріальної шкоди.
 
В даному випадку не мають правового значення заперечення позивача щодо  даного доказу з тих підстав, що   вказана оцінка вартості розміру матеріальних збитків проведена для  страхового відшкодування.
 
 З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди, зменшивши її розмір до 28 470 грн.. 
            Враховуючи встановлені обставини судом апеляційної інстанції та обставини залиття, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів  приходить до висновку про зменшення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідачів на користь позивача, до 1000 грн..
 
              Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-
                                                             п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково. 
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року змінити, стягнувши солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2   на користь ОСОБА_3 28 470 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.
 
          У решті рішення залишити без змін.
 
 Постанова набирає законної сили з дня  її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України  не підлягає касаційному оскарженню.

    Головуючий:                                                                А. О. Чобіток            
 
                Судді:                                                                           О. В. Немировська
 
                                                                                                       Т. І.  Ящук