УХВАЛА

19 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/2530/16 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Студенця В.І. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 

на рішення Господарського суду міста Києва
(головуючий суддя - Пукшин Л.Г.)
від 23.10.2020
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя -  Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В., Мальченко А.О.)
від 01.09.2020
у справі № 910/2530/16
за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" 
до Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Міністерство аграрної політики та продовольства України, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України
про стягнення 14 252 252,39 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 у справі №910/2530/16 позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на користь ПАТ "Аграрний фонд" збитки у розмірі 14087257,80 грн, в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 у справі №910/2530/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 у справі №910/2530/16, Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подало касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", суддею-доповідачем встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, неврахування висновків Верховного Суду, без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття), які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Разом з тим у касаційній скарзі Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не зазначено конкретної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, пунктом 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 

Згідно з підпунктом 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є майнова вимога про стягнення 14  252  252, 39 грн. Судами попередніх інстанцій частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з відповідача 14  087  257,80 грн.

Враховуючи наведене, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги складає 413  400,00 грн, а саме: (14 087 257,80 грн *1,5%)= 206  700,00 грн*200%, де 1,5 - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, 206 700,00 грн - максимальний судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру станом на 2016 рік, 200 - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Разом з тим до касаційної скарги у якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення від 22.09.2020 №2184950 про сплату 408  614,18 грн, отже недоплачена сума судового збору складає 4785, 82 грн.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, оскільки до касаційної скарги не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі та не зазначено конкретних підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, то така касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2020 у справі №910/2530/16 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

2. Акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України" усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі   4785, 82 за подання касаційної скарги у даній справі та навести конкретні підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, які передбачено частиною другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач                                                                                             В. Студенець