ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року	Львів	Справа № 380/6164/20 пров. № А/857/14198/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                            Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                                Іщук Л.П., Судової Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судових засідань                                          Гром І.І.,                                                   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СММ Груп» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна,

суддя(і) у І інстанції                                                            Кухар Н.А., 
час ухвалення рішення                                                   10 год 50 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів, 
дата складення повного тексту рішення                               23 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ :

04 серпня 2020 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС) звернулося до суду з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «СММ Груп» (далі – ТОВ).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року позовну заяву ГУ ДПС було залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.
У апеляційній скарзі ГУ ДПС просило ухвалу суду від 20 жовтня 2020 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм процесуального права. При цьому скаржник зазначає, що відповідно до статті 102 Податкового кодексу України (далі – ПК) визначено загальний строк давності для податкових правовідносин у 1095 днів. На думку позивача, такий строк застосовується як щодо прав платника оскаржити зобов`язання, визначеного контролюючим органом, щодо прав платника податків внести корегування, так і щодо прав контролюючого органу. Враховуючи те, що 01 листопада 2019 року є днем виникнення підстави на пред`явлення позову про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, то звернення до суду 04 серпня 2020 року, з врахуванням строку давності у 1095 днів, не є порушенням встановленого строку.
Представник ГУДПС у судовому засіданні апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на продовження розгляду.  
Представник ТОВ, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення суддею першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.
За приписами пункту 94.6 статті 94 ПК керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Згідно з пунктом 94.10 статті 94 ПК арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Як слідує з матеріалів справи, 01 листопада 2019 року в.о. начальника ГУ ДПС прийняв рішення № 8816/10/054-14 про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ.
При цьому ГУ ДПС звернулось до адміністративного суду із позовною заявою у загальному порядку, що не суперечить приписам Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Як встановлено абзацом 2 частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
У своїй апеляційні скарзі ГУ ДПС стверджує, що позовну заяву подано до суду першої інстанції у межах строку, передбаченого статтею 102 ПК та вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, таке твердження скаржника є помилковим, виходячи з такого.
Статтею 102 ПК встановлено строк давності, який становить 1095 днів, та який застосовується під час нарахування грошових зобов`язань або під час провадження у справі про стягнення такого податку.
Проте, вказані приписи не поширюється на спірні правовідносини, оскільки предметом спору випадку, що розглядається, є підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна.
Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, на думку апеляційного суду, наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи зазначене процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 380/6164/20 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Постанова у повному обсязі складена 23 грудня 2020 року.