УХВАЛА

08 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 300/535/20
адміністративне провадження № К/9901/23794/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 300/535/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:
05.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, де просив:
визнати протиправним невиконання відповідачем своїх статутних обов`язків щодо контролю діяльності територіальних органів в порядку належного розгляду звернення від 23 вересня 2019 року щодо неналежного здійснення такої діяльності та проведення по його суті повноцінної перевірки повноважними особами з подальшим наданням обґрунтованої відповіді компетентною особою;
визнати протиправним скерування Міністерством юстиції України заяви від 23 вересня 2019 року на розгляд Департаменту державної виконавчої служби цього Міністерства, до повноважень якого розгляд цієї заяви не належить;
визнати протиправним скерування заяви від 23 вересня 2019 року Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на розгляд оскарженому територіальному підрозділу вказаного міністерства - Головному територіальному управлінню Міністерства юстиції України в Івано-Франківській області;
визнати протиправним ігнорування заяви від 23 вересня 2019 року відповідачем - Міністерством юстиції України та ненадання жодної відповіді на неї;
зобов`язати відповідача негайно належно розглянути звернення від 23 вересня 2019 року та надати вичерпну відповідь на всі поставлені вимоги, включно із відповіддю на всі викладені в обґрунтовувальній частині заяви запитання.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року, задоволено адміністративний позов. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.09.2019. Зобов`язано Міністерство юстиції України розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2019 у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями Міністерство юстиції України звернулося до Верхового Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.  
Предметом оскарження у цій справі є визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилась у порушенні Закону України "Про звернення громадян".
З огляду на зазначене, зважаючи на предмет розгляду справи, за своєю суттю вона є справою щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернень поданих позивачем в порядку Закону України «Про звернення громадян». 
Відкриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дає підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а спір у цій справі не відноситься до категорії спорів, передбачених частиною четвертою статті 257 згаданого Кодексу.
При цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 300/535/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько  А.Г. Загороднюк   В.М. Соколов