ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 р. 	Справа № 520/1202/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                              Бершова Г.Є.,
суддів:                                                  Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 520/1202/2020 (головуючий 1 інстанції Ніколаєва О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив:
- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області провести обчислення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 відповідно до наказу про відрахування зі штату суду від 24.04.2019 №04-05/165 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2019, що з урахуванням служби в лавах Радянської Армії загалом становить більше ніж 20 років, а саме: 20 років 0 місяців 18 днів;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області провести обчислення довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувавши до стажу роботи, який дає право на відставку при отриманні довічного грошового утримання стаж роботи у галузі права три роки за період з 01.10.1995 по 01.10.1998, що з урахуванням роботи суддею та служби в лавах Радянської Армії загалом становить більше ніж 23 роки, а саме: 23 роки 0 місяців 18 днів;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області починаючи з 25.04.2019 по 01.02.2020 нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, згідно довідки Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 №263;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області починаючи з 01.01.2020 нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, згідно довідки Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2010 №2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на дату звільнення його у відставку строкова військова служба становила 1 рік 11 місяців 19 днів, стаж роботи у галузі права – 3 роки, таким чином до стажу роботи на посаді судді, крім періоду роботи безпосередньо суддею, йому підлягає зарахуванню стаж тривалістю 04 роки 11 місяців 19 днів, а саме період: з 16.05.1974 по 04.05.1976 служба в лавах Радянської Армії та з 01.10.1995 по 01.10.1998 роботу у галузі права три роки. Відповідно, загальний стаж його роботи на посаді судді з врахуванням вказаних періодів роботи становить 23 роки 00 місяців 18 днів.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахуванні та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести обчислення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 відповідно до наказу про відрахування зі штату суду від 24.04.2019 №04-05/165 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2019, що з урахуванням служби в лавах Радянської Армії загалом становить більше ніж 20 років, а саме: 20 років 0 місяців 18 днів.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести обчислення довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувавши до стажу роботи, який дає право на відставку при отриманні довічного грошового утримання стаж роботи у галузі права три роки за період з 01.10.1995 по 01.10.1998, що з урахуванням роботи суддею та служби в лавах Радянської Армії загалом становить більше ніж 23 роки, а саме: 23 роки 0 місяців 18 днів;
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нараховувати і виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, згідно довідки Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2019 №263 починаючи з 25.04.2019 по 01.01.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нараховувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, згідно довідки Харківського апеляційного адміністративного суду на 20.01.2020 №2. починаючи з 01.01.2020.
В решті позову – відмовити.
Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Указом Президента України “Про призначення суддів” від 07.03.2001 №165/2001, зокрема ОСОБА_1 призначено суддею Великобілозерського районного суду Запорізької області з 27.03.2001.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 09.04.2019 № 1078/0/15-19 позивача звільнено з посади судді, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Наказом голови Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 №04-05/165 припинено здійснення повноважень на адміністративній посаді голови суду з 24.04.2019, у зв`язку з виходом у відставку.
Після звільнення з посади судді позивачу з 06.05.2019 призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% посадового окладу судді.
Враховуючи те, що відповідачем неправомірно, на думку позивача, не зараховано до його стажу роботу період проходження строкової військової служби з 16.05.1974 по 04.05.1976 та стаж роботи у галузі права три роки за період з 01.10.1995 по 01.10.1998, позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу роботи час проходження строкової військової служби та 3 роки у галузі права.
ГУ ПФ України в Харківській області листом від 25.11.2019 №419/Б-5-29, розглянувши звернення позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, повідомило його про те, що чинним законодавство передбачено збільшення щомісячного довічного грошового утримання саме за роботу на посаді судді. Оскільки його страховий стаж на посаді судді складає 18 років 00 місяців 05 дні, йому встановлено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% від суддівської винагороди.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати період проходження військової служби з 16.05.1974 по 04.05.1976 та три роки робот в галузі права, які, в свою чергу, дають йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що відповідачем  не враховано до стажу роботи судді періоди проходження строкової військової служби з 16.05.1974 по 04.05.1976 та стаж роботи у галузі права три роки за період з 01.10.1995 по 01.10.1998.
Відповідно до пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 №1402-VIII (далі по тексту – Закон України №1402-VIII), який набрав чинності 30.09.2016, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України “Про судоустрій і статус суддів” (Відомості Верховної Ради України, 2010 , №№ 41-45, статті 529; 2015, №№ 18-20, стаття 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів доходить висновків, що спірні правовідносини врегульовані Закон України “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 №2453 – VI (далі по тексту – Закон України №2453 – VI).
За правилами частини першої статті 120 Закону України №2453 – VI (у редакції, діючій на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно з вимогами статті 135 Закону України №2453 – VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI (у редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Закону України №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України “Про статус суддів” від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон України №2862-XII).
Відповідно до частини першої статті 43 Закону України №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої статті 43 Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Водночас частиною першою статті 7 Закону України № 2862-XII було передбачено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді” від 03.09.2005 №865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” від 10.07.1995 №584/95 (далі – Указ Президента України №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
З огляду на наведені норми законодавства, чинні на день призначення позивача на посаду судді, до його стажу роботи, що дає право на відставку судді, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та три роки роботи в галузі права за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Колегією суддів встановлено, що у період з 16.05.1974 по 04.05.1976 позивач проходив військову службу, що не заперечується сторонами по справі, строк якої складає 1 рік 11 місяців 19 днів.
Матеріалами справи також встановлено, що позивач після навчання у вищому закладі з 01.09.1977 по 14.06.1982, працював у галузі права з 01.10.1995 по 01.10.1998, а саме: 01.09.1995 - 01.09.1997 на посаді Юрисконсульт КСП “Жовтень” Ізюмського району Харківської області; з 10.1997 по 01.1998 на посаді юрисконсульт КСП “Іванівський”, з 05.1998 по 12.1998 на посаді начальника юридичного відділу підприємства по переборці сільськогосподарської сировини Агропродфірми “Надія”.
Як убачається з листа ГУ ПФ України від 25.12.2019 №419/Б-5-29 відповідач не зарахував ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на проведення перерахунку щомісячного довічного утримання судді, що суперечить положенням частини першої статті 7 Закону України № 2862-XII.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що до стажу роботи на посаді судді позивачу підлягає зарахуванню період служба в лавах Радянської Армії з 16.05.1974 по 04.05.1976 та роботу у галузі права три роки. проходження військової служби та три роки у галузі права з 01.10.1995 по 01.10.1998.
Аналогічна правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2019 у справі №137/173/17.
Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України “Про статус суддів” передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до стажу роботи позивача на посаді судді слід зарахувати період проходження військової служби з 16.05.1974 по 04.05.1976 та три роки робот в галузі права, які, в свою чергу, дають йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 520/1202/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач 		Г.Є. Бершов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов