ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1509/20 Справа № 183/4377/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болкарьова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Онушко Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Онушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини, а саме собаки “вівчарки”, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп. на користь держави.
Не погоджуючись з вказаною постановою,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану постанову скасувати.
В своїй апеляційній скарзі зазначив, що судом першої інстанції було винесено постанову без фактичного розгляду справи по суті та без його участі, чим порушено його право на захист із залученням адвоката.
Апелянт вказує, що 20.10.2020 року о 10 год. 30 хв. йому прийшло sms-повідомлення про призначення судового засідання на 09 год. 05 хв., проте коли він приїхав до суду об 11 год. 00 хв., то дізнався, що суддя з самого ранку знаходиться на нараді суддів і жодних справ не розглядала. Після чого, ОСОБА_1 в канцелярії суду було надано оскаржувану постанову.
Зазначає, що в постанові суду вказано, що він був присутнім на судовому засіданні і надавав пояснення, що не відповідає дійсності. Вказує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є свідками і саму подію не бачили. Крім того, ОСОБА_2 є родичкою ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 - подругою, що ставить під сумнів їх показання. 
Апелянт вказує, що собака не його, а його 14-ти річної доньки, показання якої, судом було проігноровано та яка, за законом, вже сама несе відповідальність за свого вихованця.
Суддя апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 763117 від 11.08.2020 року, 23.07.2020 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_1 не вжив заходів з утримання собаки “вівчарки” по вул. Чкалова, 10 в с. Спаське, а саме — допустив безконтрольний вихід собаки за межі місця її утримання, що спричинило тілесні ушкодження ОСОБА_4 , чим порушив п.п. 3.1, 3.1.8, 3.1.9 Правил Спаської с/ради з утримання домашніх тварин.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_4 сама спровокувала таку поведінку собаки, наїхавши на неї велосипедом, собака отримав рану на нозі, що й спричинило таку поведінку собаки, як укус за ногу ОСОБА_4 . Будь-яких належних доказів на підтвердження наявності у собаки рани на нозі саме від наїзду велосипедистом надати суду апеляційної інстанції не може.
Статтею 154 КУпАП передбачена відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.
Відповідно до ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за ті ж самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.
Зібраними у справі доказами судом першої інстанції підтверджується факт того, що ОСОБА_1 не вжив заходів з утримання собаки “вівчарки”, допустив безконтрольний вихід собаки за межі місця її утримання, що спричинило тілесні ушкодження ОСОБА_4 . 
Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги щодо відсутності достатніх та належних доказів у справі, оскільки вважає, що суд першої інстанції в повній мірі оцінив та дослідив докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_4 , рапорт інспектора чергової частини Новомосковського ВП, висновок за результатами розгляду матеріалів ЖЄО №14517, письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та довідку Новомосковської ЦРЛ видану ОСОБА_4 , відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлено покусану велику рану лівої голені.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зацікавленими особами і їх свідчення не можуть прийматися до уваги, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони є його особистими, суб`єктивними судженнями. Пояснення вказаних свідків жодним чином не спростовані, і підстав не довіряти їм суд апеляційної інстанції не вбачає. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційним переглядом не встановлено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції встановив з наведенням відповідних мотивів та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що, підстави для задоволення вказаної апеляційної скарги відсутні, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року необхідно залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          Н.М. Онушко