ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року                                                                         Справа №924/294/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Тимошенко О.М. 

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 (суддя Гладій С.В., повний текст рішення складено 27.07.2020 року) 

за позовом Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича 
до Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни
про стягнення 175 533,30 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 у задоволенні позову Фізичній особі-підприємцю Галишину Миколі Остаповичу до Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни про стягнення 175 533,30 грн. відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно- західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі.
Апелянт посилається на те, що ним були виконані взяті на себе зобов`язання з перерахування відповідачеві передоплати, що підтверджується платіжними дорученнями №67 від 02.08.2018р. на суму 100000,00 грн. та №65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн., а відповідач не виконав свого зобов`язання по Договорі, зокрема не відвантажив на протязі 21 дня з моменту отримання передоплати Товар в кількості 3000 кг. відповідно до умов договору №1 від 27 липня 2018 року, що є істотним порушенням Договору відповідачем.
З урахуванням порушення відповідачем прав позивача, позивач має право на повернення суми попередньої оплати у розмірі 82 640,00 грн. за непоставлений товар та не повинен доводити факту припинення договірних відносин з Відповідачем за укладеним договором, а також безпідставність отримання відповідачем спірних грошових коштів в розмірі 82 640,00 грн.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що  позивач не скористався своїм правом на вимогу повернення попередньої оплати за цвіт бузини сушений, оскільки припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.
Частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України наділяє особу правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом, що було реалізовано позивачем в межах даної справи шляхом подання відповідного позову.
Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги при вирішенні справи претензію фізичної особи підприємця Галишина М.О. до фізичної особи-підприємця Гаврилюк О.С. з вимогою повернути грошові кошти за договором №1 від 27.07.2018р., що свідчить про однобічний та поверхневий розгляду даної справи.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні пені та штрафу, оскільки відповідач не заперечує факт поставки Позивачу товару на суму 117316,0 гри.
Враховуючи вище викладене, апелянт вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 прийняте на підставі неповністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права. 

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 р. апеляційну скаргу ФОП Галишина Миколи Остаповича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме подати докази надіслання копії апеляційної скарги Фізичній особі-підприємцю Гаврилюк Олександрі Сергіївні. Роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
07.09.2020          р. на адресу апеляційного суду від скаржника надійшла заява, якою долучає докази надіслання копії апеляційної скарги Фізичній особі-підприємцю Гаврилюк Олександрі Сергіївні.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.09.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20, запропоновано відповідачу надати до відділу канцелярії та документообігу суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання скаржнику в порядку частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У ході апеляційного розгляду даної справи Північно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, розглянувши в письмовому провадженні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між фізичної особою - підприємцем Гаврилюк Олександрою Сергіївною та фізичною особою - підприємцем Галишиним Миколою Остаповичем укладено договір №1 від 27.07.2018р., згідно якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця лікарсько-рослинну сировину (далі - Товар) вирощену, зібрану і підготовлену до реалізації у відповідності з вимогами законодавчих та підзаконних актів. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену лікарську рослинну сировину на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).
Згідно п. 1.2 Договору, Товаром згідно Договору буде цвіт бузини сушений в кількості 3000 (три тисячі) кг за ціною 72,00 (сімдесят два) грн./кг.
Відповідно до п. 1.3 Договору, сума договору 3000*72,00грн. = 216000,00 грн.
Пунктом 2.2 договору, передбачено, що відвантаження Товару здійснюється на протязі 21 дня з моменту отримання передоплати за Товар в розмірі більше 75% від Суми Договору.
Згідно п. 2.3 договору, датою поставки вважається дата прийняття Товару Покупцем.
Товар поставляється Постачальником, упакованим у відповідну для даного виду Товару, цілу, чисту тару. На тару кріпиться бирка, на яку наноситься маркування з зазначенням виробника, постачальника, місця збору, дати збору, найменування Товару, ваги (брутто/нетто) Товару. Використання тари з-під мінеральних добрив, отрутохімікатів, тощо забороняється, (п. 2.4 договору).
Відповідно до п.4.1 договору, ціна Товару становить 216 000,00 грн.
Пунктом 4.2. договору передбачено, що Покупець оплачує поставлений Товар в такому порядку: платежем у розмірі 75% передоплати від загальної вартості партії Товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, за узгодженою в цьому Договорі ціною, по безготівковому розрахунку в гривнях.
Згідно п. 4.3 договору, Покупець може здійснювати попередню оплату Товару.
Відповідно до п. 5.3 договору, за необгрунтовану відмову від поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 10 % вартості Товару, від постачання якого він відмовився.
Згідно п. 5.4 договору, за прострочення поставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару прострочення поставки якого допущено за кожний день прострочення.
Пунктом 5.7 договору, передбачено, що неустойка (штраф, пеня) за даним договором відшкодовується винною стороною за весь період порушення виконання зобов`язань.
Відповідно до п. 7.3. Договору сторони погодили, що електронне листування, направлення листів у вигляді факсограм, використання засобів поштового зв`язку в процесі виконання договору, є належними та допустимими доказами, що підтверджують певні обставини та факти при вирішенні спорів.
Згідно до застереження до Договору, сторони дійшли згоди, що при систематичному (більше трьох разів протягом року) або одноразовому грубому порушенні зобов`язань за договором однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язань.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та від обов`язку щодо повернення грошових коштів, яке мало місце під час дії цього Договору.
Відповідно до п. 8.4 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018р. У разі якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, то даний договір вважається пролонгованим терміном на кожен наступний рік.
Даний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача.

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача 200000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями  № 65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн. та №67 від 02.08.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку №1 від 27.07.2018р.
Оскільки товар не надходив від відповідача, позивач 19.03.2019р. на адресу відповідача надіслав претензію про необхідність повернути сплачені позивачем грошові коштия за договором поставки лікарської сировини №1 від 27.07.2018р., а саме 82640,00 грн. 
Факт звернення позивача до відповідача про сплату боргу в сумі 82640,00 грн. підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке відповідачем було залишено без відповіді.
20.03.2020          року Фізична особа - підприємець Галишин Микола Остапович  звернувся з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни про стягнення 175 533,30 грн., з яких 82 640,00 грн. заборгованості, 84 629,30 грн. пені, 8 264,00 грн. штрафу, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №1 від 27.07.2018р. в частині несвоєчасної поставки товару.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ним було здійснено попередню оплату у розмірі 216 000,00 грн., а відповідачем товар в повному обсязі не було поставлено у строк передбачений умовами договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 82 640,0 грн. 
Також позивачем за неналежне виконання відповідачем договору нараховано відповідачу 8 264,00 грн. штрафу відповідно до п. 5.3 договору та відповідно до положень п. 5.4. договору 84 629,30 грн.
Відповідач у відзиві на позов просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір поставки товару між позивачем та відповідачем був укладений в усній формі, а не письмовій формі, договір на який посилається позивач не підписувався відповідачем. Відповідач зобов`язувався поставляти товар за умовами усної домовленості на підставі заявки (усної або письмової) позивача та попередньої проведеної 100% оплати за товар.                     
А тому саме на виконання усної домовленості, позивач перерахував відповідачу 200 000,00 грн. передоплати за товар.
Згідно заявок позивача, на момент пред`явлення позову, відповідачем було передано товар у кількості 1 630 кг.
Також відповідач посилався на те, що станом на момент розгляду справи, домовленості між позивачем та відповідачем не скасовані, діють та будуть виконуватись згідно заявок та наявності товару у відповідача.
Крім того, відповідач посилався на те, що направленої претензії щодо повернення коштів отриманих як передоплата за квіти бузини не отримував.
          Розглянувши позовні вимоги господарський суд Хмельницької області дійшов висновку про відмову в його задоволенні.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою товару та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України тощо.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено: що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ним Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Водночас, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі змістом статті 509 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу дії частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який          здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.
Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Для з`ясування правової природи договору поставки так і вчинення сторонами дій необхідно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті такої операції.
Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Таким чином із системного аналізу законодавчих актів котрі регулюють господарську діяльність вбачається, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суду у розгляді справи необхідно дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення сторонами дій в частині перерахування коштів.
При цьому відповідно до п. 2.4 Положення, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг
господарської операції тощо.
Дана позиція стосовно дослідження всіх доказів на підтвердження факту здійснення господарської операції в сукупності (в тому числі й податкові накладні) наведена у Постанові Верховного Суду від 4 листопада 2019 року по справі №905/49/15, Постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року по справі №915/878/16.

З умов договору №1 від 27.07.2018р. вбачається, що постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця лікарсько-рослинну сировину (далі - Товар) вирощену, зібрану і підготовлену до реалізації у відповідності з вимогами законодавчих та підзаконних актів. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену лікарську рослинну сировину на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору). Відповідно до пунктів 1.2, 4.2 Договору передбачено, що Товаром згідно Договору буде цвіт бузини сушений в кількості 3 000 (три тисячі) кг за ціною 72,00 (сімдесят два) грн./кг.
          Пунктом 2.2 договору, сторони передбачили, що відвантаження Товару здійснюється на протязі 21 дня з моменту отримання передоплати за Товар в розмірі більше 75% від суми Договору.
Згідно п. 2.3 договору, датою поставки вважається дата прийняття Товару Покупцем.
Того ж дня (27.07.2018р., дата укладення договору) відповідачем позивачу виставлено рахунок №1 на оплату товару - квітів бузини в кількості 3000 кг по ціні 72,00 грн. за 1 кг на загальну суму 216000,00 грн., а позивачем, згідно платіжних доручень № 67 від 02.08.2018р. на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ та № 65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку №1 від 27.07.2018р. без ПДВ. здійснено авансовий платіж в розмірі 200 000 грн. що складає 75% від суми рахунку.
З вище викладеного вбачається, що між сторонами існують договірні відносини, що підтверджується зазначеними в рахунку №1 від 27.07.2018р. та платіжних дорученнях №65 від 28.07.2018р. №67 від 02.08.2018р. кількості та вартості товару, а також сум авансових платежів, які відповідають умовам договору №1 від 27.07.2018р.
У позовній заяві позивач зазначив, що після направлення ним претензії відповідачем було направлено 630 кг. бузини по 72 грн., що складає 45 360 грн. 
Пізніше після довгострокових переговорів 04.11.2019 року відповідачем було відправлено ще одну партію  товару квітів бузини в кількості 1 000 кг по 72 грн.
Подальші перемовини  із представником відповідача  не призвели до бажаного результату.
На момент звернення позивача з позовом до Господарського суду Хмельницької області сума боргу відповідача перед позивачем становить  82 640 грн. (200 000 - 45 360 - 72000).
Порушенням зобов`язання, за змістом ст. 610 Цивільного кодексу 'України", є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 82 640,00 грн., позивач посилався на неналежне виконання зобов`язань за договором відповідачем.
Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).
Матеріали справи свідчать, що 19.03.2019р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію про необхідність повернути грошові зобов`язання за договором поставки лікарської сировини №1 від 27.07.2018р., а саме 82 640,00 грн.
Факт звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення коштів отриманих відповідачем як предоплата за товар підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак вище зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку позивач скористався своїм правом у відповідності до вимог статті 693 Цивільного кодексу України щодо повернення суми попередньої оплати здійсненої ним за договором №1 від 27.07.2018 року.
В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем умов договору №1 від 27.07.2018р., щодо здійснення поставки товару у визначений договором строк, а також враховуючи, що позивач скористався своїм правом та звернувся до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати за непоставлений відповідачем товар в сумі 82 640,00 грн.
А тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача попередньої оплати за договором №1 від 27.07.2018 року на суму 82 640 грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з ФОП Гаврилюк О.С. пені за прострочення поставки товару, колегія суддів зазначає наступне. 
Із розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено заборгованість відповідача за період, з 28.07.2018 року по 19.03.2019 року в сумі 200 000 грн., за період  з за період з 20.03.2019 року по 04.11.2019 року в сумі 154 640 грн. за період  з 05.11.2019 року по 20.01.2020 року в сумі 82 640 грн.
Однак, матеріали справи свідчать, що передоплата за товар здійснювалась позивачем частинами.
Так 28.07.2020 року позивачем було перераховано лише 100 000 грн (платіжне доручення №65), іншу частину передоплати в сумі 100 000 грн. здійснено позивачем 02.08.2018 року (платіжне доручення №67).
Також позивачем неправильно визначено дату з якої має нараховуватися перня, оскільки за умовами п. 2.2. договору відвантаження товару мало бути здійснене відповідачем на протязі 21 дня з моменту отримання передоплати за товар в розмірі більше 75 % від суми договору.
Тобто, розрахунок пені за період з 28.07.2018 року по 19.03.2019 року є неправильним.
Окрім того, розрахунок штрафних санкцій документально не підтверджений, матеріалах справи відсутні докази (товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі, тощо), які б підтверджували дату поставки відповідачем товару, його кількість та ціну, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість надати оцінку правомірності нарахування відповідачу пені у визначеному позивачем розмірі з урахуванням часткового виконання відповідачем умов договору №1 від 27.07.2018 року.
А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню в сумі 84 629,30 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги позивача про нарахування штрафу, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за необгрунтовану відмову від поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 10 % вартості Товару, від постачання якого він відмовився.
Однак, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від виконання зобов`язань.
Також в матеріалах справи відсутні докази кількості та вартості як поставленого товару так і не поставленого товару, у зв`язку з чим у відсутня можливість надати оцінку правомірності застосування до відповідача штрафу в сумі 8 264 грн.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 8 264,00 грн. 10% штрафу. 

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно з частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу Україна належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Виходячи з аналізу зазначених норм процесуального права, обов`язок доказування тих обставин, на які посилаються учасники судового процесу, як на підставу своїх вимог або заперечень покладено на сторони. При цьому, суд позбавлений прав самостійно збирати докази, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1)          неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2)          недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)          невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам
справи;
4)          порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи все викладене вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом не повністю досліджено обставини справи, не надано належну оцінку долученим до матеріалів справи доказам, в зв`язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 - скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача 82 640,00 грн. попередньої оплати.
В решті, рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 слід залишити без змін.
Відповідно до статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позову до господарського суду Хмельницької області позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 633 грн., за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Хмельницькоїї області від 19.11.2019 р. у справі №924/294/20 сплачений судовий збір у розмірі 3 952,50 грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".
Враховуючи, що судом апеляційної інстанції позов та апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича задоволено частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на Фізичну особу-підприємця Гаврилюк Олександру Сергіївну за подання позову в сумі 1 239,60 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 1 859,40 грн.

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 задоволити частково.
2.          Рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2020 року у справі №924/294/20 скасувати в частині відмови у стягненні з Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни боргу в сумі 82 640,00 грн.
3.          Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким:
"Позов задоволити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича ( АДРЕСА_2 ., РНОКПП НОМЕР_2 ) 82 640 грн. боргу та 1 239,60 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.
В решті рішення залишити без змін.".

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Галишина Миколи Остаповича ( АДРЕСА_2 ., РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 859,40 грн., витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
5.          Доручити господарському суду Хмельницької області видати накази.
6.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Справу №924/294/20 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" листопада 2020 р.

Головуючий  суддя                                                                      Демидюк О.О. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.