ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 808/660/16
адміністративне провадження № К/9901/26957/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,
розглянув в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016 (суддя - Прасов О.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016 (головуючий суддя- Гімон М.М., судді: Чумак С.Ю., Юрко І.В.) у справі №808/660/16.

встановив:
Публічне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» (далі - ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просило визнати протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у  м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі - СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі) щодо не нарахування пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості 794799,52 грн. за період з 03.07.2012 по 28.08.2015; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 794799,52 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі щодо не нарахування пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість - у сумі 420876,20 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ПАТ«Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, що дорівнює 420876,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, СДПІ з ОВП у                          м. Запоріжжі оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пунктів 200.15, 200.23 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 157, 242 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Так, відповідач зазначає про неврахування судами обставин щодо наявності іншого судового рішення у справі № 808/12198/12, а також на неправильний розрахунок суми пені.
Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з абзацом другим пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

За правилами пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Як з`ясовано судами, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2011 у справі №2а-0870/2968/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.5.2015, позов ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» задоволено - скасовано податкове повідомлення-рішення №0000110801 від 21.04.2011, згідно з яким ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на суму     1725962,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 01,00 грн. 

Копія ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 у справі №2а-0870/2968/11 надійшла до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі 05.12.2012, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на листі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2012 вих.№17-10919/12.

Таким чином, СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі протягом п`яти робочих днів, починаючи з 05.12.2012, зобов`язаний був подати до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, що здійснено не було.

Також з`ясовано, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013 у справі №0870/12198/12 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2013 про відмову в позові скасовано, а позовні вимоги ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність СДПІ з ОВП у  м. Запоріжжі щодо ненадання до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області висновку щодо відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1725962,00 грн.; стягнуто з Державного бюджету України на користь                    ПАТ «Дніпроспецсталь» заборгованість з ПДВ у сумі 1725962,00 грн. 

Кошти у сумі 1725962,00 грн. перераховані ПАТ «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» платіжним дорученням №1259 від 28.08.2015.

Згідно з пунктом  200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення судового оскарження до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Отже, не відшкодована в законодавчо визначений строк сума податку на додану вартість набуває статусу бюджетної заборгованості, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення,

При цьому, судами попередніх інстанцій вірно визначено, що розрахунок пені слід здійснювати з 13.12.2012. Для здійснення обрахунку пені застосуванню підлягає розмір облікової ставки, встановлений Національним банком України на момент виникнення пені, тобто на 13.12.2012. При цьому законом не визначено можливість її (облікової ставки) зміни протягом строку дії бюджетної заборгованості, включаючи день погашення.

Отже, для обчислення розміру пені застосуванню підлягає облікова ставка на рівні 7,5%, що діяла відповідно Постанови Національного банку України від 21.03.2012 за №102 станом на 13.12.2012.

За таких обставин є вірним висновок судів попередніх інстанцій про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України пені за несвоєчасне відшкодування ПДВ, в розмірі 420876,20 грн. за період з 13.12.2012 по 28.08.2015.

Наведене застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України узгоджується з правовим висновок Верховного Суду України, висловленим у постанові від 03.06.2014 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми.

Подібні висновки щодо застосування наведених норм права викладено й у постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 822/553/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Славутський комбінат «Будфарфор» до Славутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Славутського управління Державної казначейської служби України Хмельницької області про стягнення коштів.

Посилання контролюючого органу на судові рішення у справі № 808/12198/12 не можна визнати обґрунтованим. Так постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2013, в задоволенні позовної вимоги ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»  ім. А.М. Кузьміна» про стягнення з Державного бюджету України на його користь пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України відмовлено з огляду на передчасність цієї вимоги, оскільки на момент подання позову ще не виникло обов`язку подати до  органу Державного   казначейства   України висновок із зазначенням суми податку,  що підлягає відшкодуванню з бюджету, сума бюджетного відшкодування, заявлена позивачем, ще не набула статусу заборгованості бюджету.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог є правильними та підлягають залишенню без змін. 

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.06.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.08.2016  у справі №808/660/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова