КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                           
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
21 вересня  2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М.,  за участі: 
секретаря судового засідання                                                         ?   Котик І.В.
представника митниці                                                                     ?   Тищенко Ю.В.
особи,  яку притягнуто  до адміністративної відповідальності  -   ОСОБА_1 
захисника                                                                                           ?  Катамай Г.М.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ДФС Глущенко Н.В. на постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 24.01.2020, -
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у порушенні митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., вилучені грошові кошти, згідно протоколу  про порушення митних правил №0926/10000/19 від 21.12.2019, а саме долари США  у сумі 13030 ( тринадцять  тисяч тридцять), повернуто ОСОБА_1 . Стягнуто  судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду представник  Київської  міської митниці  подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 24.01.2020 та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог представник митниці вказує на необґрунтованість прийнятого судом рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що в ході судового розгляду встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, крім цього, санкція статті передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацією цих товарів. А тому слід застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення. В частині доводів щодо товарів , переміщення яких через митний  кордон України  обмежено законодавством України, посилається  на Постанову Правління  Національного банку  України  від 02.01.2019, №5 "Про затвердження Положення  про заходи  захисту  та визначення порядку  здійснення окремих операцій  в іноземній валюті", якою чітко  визначено порядок  ввезення,  пересилання на митну територію України,  вивезення , пересилання  з митної території  України або транзит  через митну територію  України  фізичними особами, юридичними особами  та банками, готівкової  валюти  і банківських металів, посилаючись на п.18 даного нормативно-правового акту,  щодо обмежень на суму 9999 євро. 
 
  Від адвоката Пилипенко Елеонори Вікторівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшло заперечення на апеляційну скаргу представника митниці, в яких вона просить апеляційний суд постанову Солом?янського районного суду міста Києва від 24.01.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ДФС без задоволення.
Обґрунтовуючи подані заперечення, адвокат Пилипенко Е.В. посилається на те, що позбавлені будь-яких доказів твердження митного органу щодо наявності в діях ОСОБА_1   вини у формі умислу є неспроможними та не впливають на правову кваліфікацію порушення, що він вчинив та не оспорює. Крім цього, адвокат зазначає, що грошові кошти, що ОСОБА_1 мав при собі під час перетину українського кордону мають цілком законну природу походження, а саме: боргові та його особисті заощадження від професійної діяльності в якості актора, що підтверджується наданими документами. Єдиною метою для переміщення цих грошей було їх фізичне збереження від можливої крадіжки з квартири, що на тривалий період під часу  новорічних свят залишилась без будь-якого нагляду. 
 
Згідно протоколу про порушення митних правил Відповідно до протоколу №0926/10000/19 про порушення митних правил від 21.12.2019, вбачається, що 21.12.2019 о 10 год. 05 хв. на митному посту «Аеропорт Київ «Жуляни» Київської митниці Держмитслужби під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадянина ОСОБА_2 , який слідував до Лейпциг (Німеччина) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W6 6121.
Перетин громадянином  зеленої лінії, яка позначає початок „зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано „зелений коридор", і декларування здійснюється шляхом вчинення дій, відповідно до п. 2 розділуV Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 03.08.2018 № 671, та після перетину якої настає відповідальність за порушення митних правил, про що зазначено на інформаційному стенді, розміщеному в зоні митного контролю.
При усному опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_3 , переміщує готівку, зі злів пасажира в межах дозволеного. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, під час митного огляду рюкзак (ручна поклажа), було виявлено 20 800 (двадцять тисяч вісімсот) доларів США та 3000 (три тисячі) євро. Відповідно до наданих пояснень вказаного пасажира, та у зв`язку з відсутністю розмінних монет пропущено через митний кордон еквівалент 3 000 (три тисячі) евро та 7 770 (сім тисяч сімсот сімдесят) доларів США. За цим протоколом про ПМП тимчасово вилучено 13 030 (тринадцять тисяч тридцять) доларів США. Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів
Пасажир ОСОБА_3 , митної декларації не заповнював, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор" чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.
Своїми діями пасажир ОСОБА_3 - порушив встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор", перемістив товари на які законодавством України встановлені обмеження.
 
Заслухавши  доповідь  судді,  доводи представника митниці, який підтримав наявну апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, заслухавши його пояснення, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Катамай Г.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги,  їх пояснення,  відповіді учасників судового провадження на запитання суду,   частково дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги,  а також доводи апеляції, суд знаходить  законні підстави для часткового задоволення апеляційних вимог представника митниці, з огляду на наступне.
 
Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.
Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, доведеність вини  ОСОБА_2   та правова кваліфікація його дій за ст. 471 МК України   ніким з учасників  процесу, не оспорюється.
Приймаючи до уваги, що фактично  апеляційна скарга представником митниці вноситься в частині накладеного на   ОСОБА_1 заходу    адміністративного стягнення, то  як наслідок, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушення, доведеність вини   ОСОБА_1  за  ст.471 МК України апеляційним судом не перевіряються,  поза як,  ніким не ставляться під сумнів.
Разом з тим,  доводи апеляційної скарги представника митниці про ненакладення місцевим судом  обов`язкового  додаткового стягнення у виді  конфіскації товарів,  яке  передбачено санкцією ст.471 МК України як обов`язкове,  за  вчинене  правопорушення апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на слідуюче.
Згідно ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ця норма кореспондується з  положеннями правил  ч.1 ст.466 МК України,  відповідно до якої, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно вимог ст.471 МК України,  порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Санкція зазначеної норми за своєю  правовою конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.
Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.
Частина 1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який  набрав чинності  07.02.2019, визначає, що  транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічна норма закріплена також в П.6 постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», згідно якого фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.
Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в  еквіваленті).
Судом доведено, а сторонами не спростовується, що   ОСОБА_1 , обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснив  заяву, що переміщувані ним товари  через митний  кордон України  не підлягають письмовому декларуванню,  тобто готівка, сума якої  не  перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції" межу ? 10 000 євро. 
Доводи захисту висловлені в судовому засіданні що  валютні цінності не охоплюються поняттям "товари, переміщення яких  через митний кордон України  обмежено законодавством України", цілком спростовуються вищенаведеними доводами, а також  положеннями  частини 3 ст. 197 Митного кодексу України, яка встановлює, що обмеження  щодо ввезення  на митну територію  України  та вивезення  за межі митної території  України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх  через митний кордон України, у тому числі особливості декларування  валютних цінностей  (зокрема,  визначення граничних сум  валютних цінностей, які підлягають письмовому  або  усному декларуванню), можуть встановлюватися  НБУ.  В даному випадку  держава в особі законодавчого органу закріпила це положення ще й шляхом прийняття відповідного Закону "Про валюту і валютні операції" .  
Інші доводи сторони захисту,  висловлені в суді апеляційної інстанції щодо того, що ОСОБА_1 не було кому   і не  було де  залишити  гроші, в обґрунтування  чого він надав довідку  ОСББ від  15.09.2020, не є переконливими і  не позбавляли його можливості вжити  відповідних заходів  щодо належного зберігання   власних грошових коштів в  іншому порядку встановленому законом виходячи з власних інтересів. 
 
Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує  10 000 євро, до особи, яка притягається до відповідальності за порушення митних правил,   у відповідності до санкції ст.471 МК Україниповинно бути застосовано  окрім штрафу, як основний вид стягнення,  який в даному випадку суд першої  застосував визнавши ОСОБА_1   винним,  ще і    конфіскація безпосереднього предметуправопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.
Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону  в цій частині дотримано не було і не застосовано до     ОСОБА_1  обов`язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які останній  переміщував   через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.
Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступному.
П.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає, що Конвенція жодним чином не обмежує  право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 
П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.
Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.
 
У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).
 
Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування місцевим судом до   ОСОБА_1  закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, яке ставиться в вину останньому  ? не застосування обов?язкового додаткового заходу стягнення у виді конфіскації.
 
Посилання суду першої інстанції  що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил - ОСОБА_1 , при застосуванні до неї конфіскації несе "індивідуальний  і надмірний тягар" не є переконливим і таким, що заслуговує на увагу, адже не може підміняти  волю законодавця, виражену в санкції вказаної статті  з метою впровадження регуляторного механізму з боку держави при регулюванні  вказаних правовідносин,  що в свою чергу не суперечить положенням п.2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції  про захист прав людини  і основоположних свобод. 
 
Щодо заяви про закриття  провадження у справі  відносно ОСОБА_1   у зв`язку  з закінченням строків  накладення адміністративного стягнення ( а.с. 62-64), то дана заява не підлягає задоволенню, як така, що не відповідає матеріалам справи в частині строків накладення адміністративного стягнення,  які накладені в строк, передбачений  ст. 467 МК України .  Окрім того,  відповідно до останнього речення  ч.1 ст. 467 МК України , строк  накладення адміністративних стягнень  у справах про порушення митних правил  зупиняється на час  розгляду  таких  справ судом . 
 
Враховуючи викладене, оскаржувана постанова  Солом`янського  районного суду  міста Києва  від 24.01.2020,  підлягає скасуванню в частині  незастосування  обов`язкового адміністративного стягнення і повернення  вилучених у ОСОБА_1 грошових коштів,   з прийняттям в цій частині нової постанови за правилами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.
 
Також, оскільки представник митниці в апеляційній скарзі просить повторно визнати  ОСОБА_1  винним за ст.471 МК України, з повторним накладенням штрафу, що є зайвим,  враховуючи,  що  постанова  суду першої  інстанції   по суті  оскаржується   апелянтом  лише в частині  безпідставного ненакладення  обов`язкового додаткового стягнення - конфіскації,  то такі апеляційні вимоги  підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.294  КУпАП, суддя -                                                    
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби  Глущенко  Н.В. задовольнити частково. 
Постанову  Солом`янського районного суду міста Києва  від 24.01.2020,  якою ОСОБА_2   визнано винним   за ст. 471 МК України  з накладенням штрафу  та стягненням судового збору, скасувати в частині  повернення  вилучених грошових коштів, а саме  13030  ( тринадцять  тисяч  тридцять) доларів США.                          
Прийняти   нову постанову  в цій частині, відповідно до якої  конфіскувати вилучені  у  ОСОБА_2   згідно протоколу  про порушення митних правил  № 0926/10000/19 від 21.12.2019,  долари США у розмірі 13030 ( тринадцять тисяч тридцять) доларів США .   
В іншій частині постанову Солом`янського районного суду міста Києва  від 24.01.2020,  щодо  ОСОБА_2 , визнаного винним за ст. 471 МК України, залишити без змін . 
Постанова   апеляційного суду  набирає законної сили  негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  
Суддя                                                                                                         Р.М.Ігнатов

 

Справа №760/1630/20
Апеляційне провадження № 33/824/1650/2020
Протокол №0926/10000/19
Категорія: ст.471 МК
Суддя у першій інстанції -  Козленко Г.О
Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.