ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 10 грудня 2020 р. 	Справа № 520/9831/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Мироненко А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор" про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 та на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від        27.12.2019, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, по справі        №        520/9831/19
за позовом                Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор"        
до               Головного управління ДПС у Харківській області                 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду до  Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення  № № 0000010515, 0000020515, 0000030515 від 10.09.19, прийняті за результатами перевірки ТОВ Шевченківський елеватор на підставі акту від 29.08.2019 р.  за № 2996/20-40-14-18-07/42977130; судові витрати покласти на відповідача.
11 грудня 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № № 0000010515, 0000020515,  0000030515 від 10.09.19, прийняті за результатами перевірки ТОВ "Шевченківський елеватор" на підставі акту від 29.08.2019 р. № 2996/20-40-14-18-07/42977130.
Стягнуто на користь ТОВ " Шевченківський елеватор" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області судовий збір у розмірі 6559 грн. 89 коп.
27 грудня 2019 року додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду стягнуто на користь ТОВ "Шевченківський елеватор" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області витрати на правничу допомогу у розмірі 246207 грн. 00 коп.
Не погодившись з прийнятими рішенням та додатковим рішенням, Головне управління ДПС у Харківській області подало апеляційні скарги.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 по справі № 520/9831/19 - без змін.
07 жовтня 2020 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду  апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково.
Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року по справі № 520/9831/19 скасовано.
Ухвалено нове додаткове рішення, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор" витрати на правничу допомогу в розмірі 100 038 гривень.
09.10.2020 та 15.10.2020 відповідно до суду апеляційної інстанції надійшли заяви  представника ТОВ "Шевченківський елеватор" про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на вказані заяви, в обґрунтування яких зазначено, що заявником не було надано доказів оплати витрат на правничу допомогу. Окрім того, визначену у наданих актах прийому-передачі послуг кількість затрачених годин та вартість послуг складання відзиву на апеляційну скаргу відповідач вважає необґрунтованою, оскільки за змістом він повністю ідентичний позовній заяві.
Заяви розглядаються у судовому засіданні відповідно до приписів ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи заяв приходить до висновку, що їх вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Приписами ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
07.07.2020 представник ТОВ "Шевченківський елеватор" заявив відповідне клопотання у відзиві на апеляційну скаргу відповідача на рішення суду від 11.12.2019. 
Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України” заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.
Суд також зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
У свою чергу, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховий Суд, про що останнім вказується, зокрема, в постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно із п. п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Статтею 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
З огляду на викладене вище, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України” заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У справі “East/West Alliance Limited” проти України” Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі “Ботацці проти Італії” (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної в постанові від 23.10.2018 по справі № 826/9047/16, ст. 134 КАС України, не передбачено імперативної вказівки щодо форми документа про детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Натомість, усталена судова практика свідчить, що для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, належними доказами можуть бути саме договір про надання правової допомоги та акти приймання-передачі до договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2019 року між ТОВ "Шевченківський елеватор" та Адвокатським об`єднанням «ЛОУ УОЛВС» (АО «ЛОУ УОЛВС») укладено Договір б/н про надання правової допомоги (далі - Договір про надання правової допомоги).
Відповідно до п. 2.1.3 Договору про надання правової допомоги, Адвокатське об`єднання представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта (ТОВ "Шевченківський елеватор") в судових органах, зокрема, адміністративних судах.
23 червня 2020 року між ТОВ "Шевченківський елеватор" та АО «ЛОУ УОЛВС» укладено Додаткову угоду № 2-Г до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: скласти відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 року по справі № 520/9831/19, надати усні консультації з вивченням документів; супроводжувати дану справу (участь в судових засіданнях) у Другому апеляційному адміністративному суді, подати необхідні документи до суду.
Послуги, пов`язані з провадженням у цій справі, надавали представники ТОВ "Шевченківський елеватор": адвокат АО «ЛОУ УОЛВС» Крайз Олександр Ігорович, зокрема: - послуги зі складання відзиву на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області; - послуги з надання усних консультацій з вивченням документів; - послуги з представництва позивача у судових засіданнях у справі, а також адвокат АО «ЛОУ УОЛВС» - Бойко Юрій Михайлович, зокрема: - послуги з представництва позивача у судових засіданнях у справі.
ОСОБА_1 є головою адвокатського об`єднання «АО УОЛВС», ОСОБА_2 є адвокатом адвокатського об`єднання ДО «АО УОЛВС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.
Після ухвалення постанови Другим апеляційним адміністративним судом від 01.10.2020 у справі № 520/9831/19, на підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт прийому-здачі наданих послуг від 05 жовтня 2020 року на загальну суму 118 075. 00 (сто вісімнадцять тисяч сімдесят п`ять гривень 00 коп.).
За надані послуги за Договором про надання правової допомоги та Додатковою угодою № 2-Г від 23 червня 2020 року ТОВ "Шевченківський елеватор" зобов`язалося сплатити протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Окрім того, 11 лютого 2020 року між ТОВ "Шевченківський елеватор" та АО «ЛОУ УОЛВС» укладено Додаткову угоду № 3К до Договору про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язалося надати такі послуги: надати усні консультації з/без вивчення документів; супроводжувати справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 по справі № 520/9831/19 (участь в судових засіданнях) у Другому апеляційному адміністративному суді.
Послуги, пов`язані з провадженням у даній справі, надавали представники ТОВ "Шевченківський елеватор": адвокат АО «ЛОУ УОЛВС» Крайз Олександр Ігорович, зокрема: - послуги з надання усних консультацій з/без вивчення документів, - послуги з представництва позивача у судових засіданнях у справі, а також адвокат АО «ЛОУ УОЛВС» - Бойко Юрій Михайлович, зокрема: - послуги з представництва позивача у судових засіданнях у справі.
Після ухвалення постанови Другим апеляційним адміністративним судом від 07.10.2020 у справі № 520/9831/19, на підтвердження наданих послуг за Договором про надання правової допомоги сторони підписали акт прийому-здачі наданих послуг від 08 жовтня 2020 року на загальну суму 85 014.00 грн. (вісімдесят п`ять тисяч чотирнадцять гривень 00 коп.).
За надані послуги за Договором про надання правової допомоги та Додатковою угодою № 3К від 11 лютого 2020 року ТОВ "Шевченківський елеватор" зобов`язалося сплатити протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги.
Надані документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх вартість.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що представником позивача надано докази того, що позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокатів під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.
При цьому, згідно з актами прийому-здачі наданих послуг від 05.10.2020 та від 08.10.2020 загальна вартість послуг складає – 203 089, 00 грн. (118 075. 00 + 85 014.00).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що сума в розмірі 203 089, 00 грн. в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою представників позивача - адвокатів  Крайза О. І. та Бойка Ю. М. під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 2, 5, 6 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 р. по справі № 826/9047/16.
Так, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України”, від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України”, від 30.03.2004 у справі “Меріт проти України” заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “East/West Alliance Limited” проти України”, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Колегія суддів, дослідивши подані заявником докази, вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвокатів є дещо завищеним та не є співмірним із складністю справи та з виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом, наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, оскільки підготовка та представництво інтересів позивача у судовому засіданні не потребувала настільки значного часу для надання адвокатами послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до гонорарів адвокатів, а суми, які заявлені до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги, не є належним чином обґрунтовані на предмет їх розміру, який визначений в поданій заяві.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду,  викладену в постанові від 04.02.2020 р. (№ провадження К/9901/95/200), відповідно до якої (п. 23), вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Так, надаючи оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, ціни позову, розумності розміру витрат, колегія суддів вважає за необхідне визнати правомірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу лише у сумі  43338,00 грн., як доведених та обґрунтованих. 
Зазначена сума визначена за складання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області та участь у судових засіданнях.
Колегія суддів зауважує, що виконання вищевказаних послуг та представництво інтересів позивача у судовому засіданні не потребувала настільки значного часу для надання адвокатами послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги позивачу у співвідношенні до гонорарів адвокатів, а суми, які заявлені до відшкодування позивачу за надання послуг та виконання робіт з правової (правничої) допомоги, не є належним чином обґрунтовані на предмет їх розміру, який визначений в поданій заяві.
При цьому, колегія суддів ураховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19.11.2020 у справі № 520/7431/19, відповідно до яких в будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна — більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. У свою чергу процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.
Так, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за складання відзиву на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області слід стягнути 15000,00 грн., тобто половину суми, стягнутої судом апеляційної інстанції за подання позовної заяви (30000 грн./ 2), оскільки відзив за змістом дублює позовну заяву.
Щодо участі представників позивача у судових засіданнях, колегія суддів зауважує на таке.
З матеріалів справи вбачається, що 08.07.2020 судові засідання (на основне та додаткове рішення) загалом тривали 33 хв. (з 11:29-12:02); 23.09.2020 судові засідання загалом тривали 3 хв. (з 11:25 - 11:28); 30.09.2020 судові засідання загалом тривали 7 хв. (з 12:58-13:05); 01.10.2020 судові засідання загалом тривали 02 хв. (з 12:38-12:40); 07.10.2020 судове засідання тривало 28 хв. (з 10:45-11:13).
Отже, час, витрачений представниками позивача на участь у судових засіданнях по вказаній справі в суді апеляційної інстанції загалом складає 1 год. 13 хв., що прирівнюється до 2 годин, а тому колегія суддів вважає співмірним стягнення на користь позивача за виконання вказаних послуг адвокатами 28338, 00 грн.
З огляду на викладене, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача, підтверджена матеріалами справи та є співмірною зі складністю справи, на думку колегії суддів, складає 43338,00 грн. (15000,00 грн. + 28338, 00 грн.).
Стосовно надання представником позивача усних консультацій з вивченням документів та без вивчення документів, за які загалом визначена сума 66 122,00 грн. (37 784, 00 + 18 892, 00 + 9446, 00), колегія суддів зауважує, що адвокатом не наведено детальний опис таких консультацій, за відсутності якого у суду відсутня можливість визначити час та вартість вказаних послуги.
Окрім того, вказаний вид послуг охоплюється складаннням відзиву на апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення в загальному розмірі 66 122, 00 грн. за вказаний вид послуг задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищевикладене та те, що за наслідками перегляду апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.12.2020 стягнуто на користь позивача судових витрат у розмірі 100038,00 грн., а тому вже на стадії апеляційного перегляду, надаючи оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, та враховуючи, що всі необхідні докази, документи, пояснення були надані при розгляді справи в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, з прийняттям додаткової постанови про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі  43 338, 00 грн. (сорок три тисячі триста тридцять вісім) грн. 00 коп.
Щодо посилання відповідача на відсутність документів про оплату ТОВ "Шевченківський елеватор" витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на таке. 
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134, ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 3 статті 134 цього Кодексу).
Вказана правова позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 КАС України відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є одним із основних засад (принципів) адміністративного судочинства. 
Керуючись ст. ст. 134, 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяви про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський елеватор" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 43 338, 00 грн. (сорок три тисячі триста тридцять вісім) грн. 00 коп. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		П`янова Я.В.	
Судді	   	Присяжнюк О.В.    Спаскін О.А.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений  10.12.2020 року